Провадження №	2/447/167/26 	
Справа №	945/1240/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/заочне/

25.02.2026 року          місто Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,
за участю: секретаря судового засідання Малик О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»,
до відповідача:  ОСОБА_1 ,
про: стягнення заборгованості,

за участю:
представник позивача: не з`явився;
відповідач: не з`явився;

Обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75438787 від 10.06.2021 у розмірі 16791,75 грн.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75438787 від 10.06.2021 у розмірі 16791,75 грн. передано за підсудністю до Стрийського міськрайонного суду Львівської області.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовною заявою ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75438787 від 10.06.2021 у розмірі 16791,75грн. передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.
Ухвалою від 23.09.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 21.10.2025. Також вказаною ухвалою суд задовільнив клопотання позивача та витребував у Акціонерного товариства «Універсал Банк» додаткові докази, що становлять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_1 , та виписки по вказаному картковому рахунку за період з 10.06.2021 по 13.06.2021 та з 11.06.2021 по 14.06.2021.
В судове засідання 21.10.2025 учасники справи не з`явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідач причини неявки суду не повідомив. На адресу суду повернулося неврученим поштове відправлення, яким суд скеровував на адресу відповідача судову повістку про виклик до суду на 21.10.2025 та копію ухвали, із відміткою поштової установи "адресат відсутній за вказаною адресою". Вимоги ухвали суду щодо витребування доказів, виконані не були.
З наведених підстав, розгляд справи було відкладено на 12.11.2025.
Надалі у зв`язку із неявкою відповідача в судові засідання, розгляд справи неодноразово відкладався, в останнє на 20.02.2026. 
При цьому, поштові відправлення, якими суд направляв відповідачу повістки про виклик до суду на 12.11.2025 та 22.01.2026, повернулося на адресу суду без вручення адресату, із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
02.02.2026 на адресу суду від Акціонерного товариства «Універсал Банк» надійшла інформація, яка витребовувалась ухвалою суду від 23.09.2025.
В судове засідання 20.02.2026 сторони не з`явилися. Згідно прохальної частини позовної заяви, а також поданих в ході розгляду справи клопотань, позивач просив суд проводити розгляд справи без участі уповноваженого представника, та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач причин неявки в судове засідання не повідомив, на адресу суду повернулося поштове відправлення, яким суд направляв відповідачці повістку про виклик до суду на 20.02.2026, без вручення адресату, із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Суд звертає увагу на те, що згідно з положеннями ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до положень ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Отже, у разі якщо судова повістка направлена судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Відтак, оскільки судова повістка про виклик до суду направлялась відповідачу за зареєстрованою адресою його місця проживання, згідно встановленої судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, відповідач вважається таким, що був належним чином повідомлений про розгляд справи судом. 
Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п.108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.
Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, відсутність відповідача за адресою проживання, на яку направлялася повістка, не може бути перешкодою для розгляду справи.
Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).
У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.
Однак, в жодне із призначених судом судових засідань, відповідач не з`явився, причини неявки суду, не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до норм ч.ч.1,3,4 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною 1 статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Статтею 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи той факт, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дачу, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи №945/1240/25 та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Правова позиція позивача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 10.06.2021 між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позичальником ОСОБА_1 було укладено договір позики №75438787, який підписано електронним підписом позичальника, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 550,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день. 
11.06.21 року між позикодавцем та позичальником (Відповідачем) за ініціативою останнього укладено 
Додаткову угоду №75438787 до договору позики №75438787, за умовами якої позичальник збільшує суму позики на 2 450,00 грн. Таким чином, загальний розмір позики становить 5 000,00грн. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
На виконання умов Договору позики №75438787 від 10.06.21 року та Додаткової угоди до
Договору позики, первісний кредитор передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5 000,00 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», що підтверджується Електронною платіжною інструкцією №d63925ce-49ас-43е3-b983-f260b80e1de0 від 10.06.21 року про перерахування коштів в розмірі 2 550,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач № НОМЕР_1 , та Електронною платіжною інструкцією №42d4ed4c-4ac0-4dc0-8d98-386fba211032 від 11.06.21 року про перерахування коштів в розмірі 2 450,00 на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Однак відповідач належним чином не виконав взятих на себе договірних зобов`язань, суму кредиту не повернув, відсотки за кристування кредитом не сплатив, в узвязку із чим в нього виникла заборгованість в сумі 16 791,75грн з яких 5000,00грн основна сума боргу та 11 791,75грн заборгованість за відсотками. 
19.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" укладено Договір факторингу №1911 за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №75438787 від 10.06.2021.
03.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" укладено Договір факторингу №030423-ФК за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №75438787 від 10.06.2021 в сумі 16 791,75грн з яких 5000,00грн основна сума боргу та 11 791,75грн заборгованість за відсотками.
Таким чином, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "Фінпром Маркет" за Договором позики №75438787 від 10.06.2021 в сумі 16 791,75грн з яких 5000,00грн основна сума боргу та 11 791,75грн заборгованість за відсотками.
Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00грн.

Правова позиція відповідача.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, відзив на позовну заяву, не подав.

Фактичні обставини встановлені судом.
10.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75438787, який відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6LLqBcMUUc (а.с. 15).
Положеннями п.5 Договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує: що позичальник ознайомився за посиланням на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові та державне регулювання ринків фінансових послуг». 
Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (TM «MYCREDIT»).
Відповідно до п.1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Пунктом 2 договору позики визначено параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів, а саме: сума позики: 2550,00грн; строк позики/строк договору 30 днів (первісний строк); денна процентна ставка (базова) 1,99%; знижена процентна ставка -1,79% в день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 % річних; орієнтовна реальна річна ставка 18616,74%; орієнтовна загальна вартість позики 3920,12грн; дата надання позики - 10.06.2021; дата повернення позики 10.07.2021.
Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики (п. 4 Договору).
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, яка є додатком №1 до договору позики №75438787, дата видачі кредиту 10.06.2021, сума кредиту 2550,00грн, дата повернення кредиту 10.07.2021, проценти за користування кредитом 1370,12грн, реальна річна процентна ставка -18616,74%, загальна вартість кредиту 3920,12грн.
11.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено додаткову угоду №75438787 до договору позики №75438787 від 10.06.2021, який відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором SBvOyT8F6i (а.с. 16).
Згідно додаткової угоди, на підставі звернення позичальника, позичальник збільшив суму позики на 2 450,00грн, у зв`язку із чим, загальний розмір позики становить 5000,00грн.
Також у додатковій угоді сторони погодили, що у зв`язку із збільшенням загального розміру позики, змінилась орієнтована загальна вартість позики, та така складає 7 596,95грн.
Згідно довідок про ідентифікацію, одноразові ідентифікатори «6LLqBcMUUc» та «SBvOyT8F6i» якими відповіда підписа договір позики та додаткову угоду до нього, були направлені ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідачу 10.06.2021 та11.05.2021 на його електронну пошту (а.с. 28,28зворот).
Згідно з листами ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000020959/ТНПП та №КД-000020961/ТНПП від 15.04.2025 на виконання договору укладеного із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» здійснило наступні платежі:
- 10.06.2021 на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 2 550,00грн, номер платежу №d63925ce-49ас-43е3-b983-f260b80e1de0;
- 11.06.2021 на банківський картковий рахунок отримувача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в сумі 2 450,00грн, номер платежу №42d4ed4c-4ac0-4dc0-8d98-386fba211032 (а.с. 30,30зворот).
З інформації, наданої АТ «Універсал банк», банківської виписки по картковому рахунку, на банківську картку № НОМЕР_2 емітовану на ім`я ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , 10.06.2021 відбулося зарахування коштів в сумі 2550,00 грн, а 11.06.2021 відбулося зарахування коштів в сумі 2450,00грн.
19.11.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (Фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) укладено договір факторингу № 1911, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується відступити ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату у передбачений цим договором спосіб (а.с. 32-36).
Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові права вимоги до Боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору) в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Права Вимоги).
Згідно з витягом з Реєстру прав вимог №3 Клієнт відступив Факторові право вимоги під порядковим номером 5199 заборгованості до ОСОБА_1 за договором №75438787 від 10.06.2021 в розмірі 16850,45 грн з яких: сума заборгованості за тілом - 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 11850,45 грн. сума заборгованості за процентами, кількість днів прострочення виконання договірних зобов`язань - 132днів (а.с. 40 зворот-41).
03.04.2023 між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (Фактор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (Клієнт) укладено договір факторингу № 030423-ФК, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» зобов`язується відступити ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату у передбачений цим договором спосіб (а.с. 43-47).
Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові права вимоги до Боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору) в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Права Вимоги).
Згідно витягу з Реєстру Боржників Клієнт відступив Факторові право вимоги під порядковим номером 4971 заборгованості до ОСОБА_1 за договором №75438787 від 10.06.2021 в розмірі 16850,45 грн з яких: сума заборгованості за тілом - 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 11850,45 грн. сума заборгованості за процентами, (а.с. 51 зворот-52).
Відповідно до розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики №75438787 від 10.06.2021 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», за період з 10.06.2021. по 28.05.2025, загальна сума заборгованості 16 791,75 грн, з якої 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 791,75 грн. - заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 5-7).
Оцінка суду.
Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України.
За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Так, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як визначено ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію».
Зокрема, норми Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», визначають правові та організаційні засади електронної ідентифікації та надання електронних довірчих послуг, права та обов`язки суб`єктів відносин у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.
Так, згідно ч.2 ст.16 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», до складу електронних довірчих послуг входять: створення, перевірка та підтвердження удосконаленого електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката автентифікації веб-сайту; формування, перевірка та підтвердження електронної позначки часу; реєстрована електронна доставка; зберігання удосконалених електронних підписів, печаток, електронних позначок часу та сертифікатів, пов`язаних з цими послугами. Кожна послуга, що входить до складу електронних довірчих послуг, може надаватися окремо або в сукупності.
Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Також, відповідно до ч.ч.12-13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно положень ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено зміст кредитного договору. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.
Відповідно до статті 1056-1 розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із положеннями ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
З частини першої статті 1077 ЦК України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.
У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.
Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.
Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18).
Відповідно до пункту 11статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.
Статтею 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.1,2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.
Згідно із положеннями ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як встановлено судом, між відповідачем ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №75438787 від 10.06.2021 в електронній формі, який відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за умовами якого, з врахуванням положень додаткової угоди від 11.06.2021, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5 000,00грн, строком на 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 1,99% в день. Також сторони погодили, що: процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 % річних; орієнтовна реальна річна ставка 18616,74%; орієнтовна загальна вартість позики 3920,12грн; дата надання позики - 10.06.2021; дата повернення позики -10.07.2021.
Однак відповідач свої зобов`язання за договором позики, належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, відсотки за користування кредитними коштами не сплатив.
Також судом встановлено, що у зобов`язанні за вказаним договором позики укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та в подальшому до ТОВ «Фінпром Маркет». 
Відповідно до розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики №75438787 від 10.06.2021 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», за період з 10.06.2021. по 28.05.2025, загальна сума заборгованості 16 791,75 грн, з якої 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 791,75 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. При цьому, як вбачається із розрахунку, відсотки за користування кредитними коштами нараховані за період 11.06.2021-07.10.2021.
Суд звертає увагу на те, що кредит надавався відповідачу на 30 днів і датою його повернення визначено 10.07.2021. Тобто саме до цього часу кредитодавець мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами.
Крім того, п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
З наданих доказів убачається, що після настання строку повернення позики, визначеного договором, позичальник не повернув отримані кредитні кошти, а продовжив фактично користуватися ними, а відповідно відбулася пролонгація строку договору, однак така могла мати місце не більше як на 90 днів. Таким чином строк кредитування з урахуванням пролонгації було продовжено ще на 90 днів, тобто з 10.06.2021 до 07.10.2021.
Відтак є правомірною нарахована заборгованість за відсотками за договором позики №75438787 від 10.06.2021 за період з 11.06.2021 до 07.10.2021.
Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом. 
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення в повному обсязі в сумі 16 791,75 грн, з якої 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 791,75 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. 

Судові витрати.
Згідно з ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн (платіжна інструкція №579934999.1 від 27.05.2025).
Враховуючи що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено в повному обсязі , з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного:
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 3500,00 гривень надав:
- договір № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024, який укладений між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., в якому визначено вартість кожної з послуг, яку надає адвокат Товариству (зокрема 500 грн - вивчення документів клієнта, їх аналіз, 3000 грн - підготовка позовної заяви у малозначній справі) (а.с. 53-55);
- витяг з акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги за вказаним договором про надання правничої допомоги та витяг з акту №10-П приймання передачі наданої правничої допомоги , де вартість наданих послуг по боржнику ОСОБА_1 становить загальну суму 3500 грн (500 грн - вивчення документів клієнта, їх аналіз, 3000 грн - підготовка позовної заяви) (а.с. 57,57зворот-58);
- платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579933657.1 від 20.03.2025, згідно з якою ТОВ «Фінпром Маркет» здійснило сплату на користь адвоката Ткаченко Ю.О. згідно з актом № 10-П приймання правничої допомоги від 20.03.2025 за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 (а.с. 59);
- ордер на надання правничої (правової) допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю.О. (а.с. 59 зворот, 56).
Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не наведені обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання.
Тому, зважаючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.
Керуючись статями 10-13,49,76-81,141,247,258,259,263-265,268,280,282,289,354,355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 75438787 в розмірі 16 791,75грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом позики;11791,75грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 2422,40грн сплаченого судового збору та 3500, 00грн понесених витрат на правничу допомогу. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", код ЄДРПОУ 43311346, юридична адреса: вул. Стельмаха Михайла, 9-А, офіс 204, м. Ірпінь, Київської області, 08205;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_3 .
Повне рішення складено 25.02.2026.

Суддя          Роман ДЖУС