СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Харків Справа №922/3857/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

розглянувши заяву представника Комунального підприємства «Міський водоканал» (вх.№1757 від 11.02.2026) про стягнення витрат на правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (вх.№389Х від 18.03.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 (м. Харків суддя Чистякова І.О., повне рішення складено 31.01.2025) та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (вх.№620Х від 18.03.2025) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 (м. Харків, суддя Чистякова І.О., повне додаткове рішення складено 26.02.2025) за заявою Комунального підприємства «Міський водоканал» (вх.№2777 від 31.01.2025) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (вх.№№3021, 3025 від 04.02.2025) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/3857/24
за первісним позовом Комунального підприємства «Міський водоканал», м. Харків, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі», м. Харків,
про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів,
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі», м.Харків,
до Комунального підприємства «Міський водоканал», м. Харків,
про визнання договору недійсним та застосування двосторонньої реституції, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа №922/3857/24 за первісним позовом Комунального підприємства «Міський водоканал» (позивач за первісним позовом) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (відповідач за первісним позовом) про визнання недійсними Додаткових угод №2-7 від 29.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії від 24.11.2021 №1322, укладеного між Комунальним підприємством «Міський водоканал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі», та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» грошових коштів в розмірі 319 173,75 грн, а також за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» до Комунального підприємства «Міський водоканал» про визнання договору про постачання електричної енергії споживачу №1322 від 24.11.2021 недійсним та застосування двосторонньої реституції на підставі ч.1 статті 203, ч.1 статті 216 ЦК України. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 первісний позов задоволено частково. Визнано Додаткові угоди №3, 4, 5, 6, 7 від 29.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії від 24.11.2021 №1322, укладеного між Комунальним підприємством «Міський водоканал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» - недійсними. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» грошові кошти в розмірі 306 954,77 грн, а також судовий збір в розмірі 15 795,46 грн. В решті частині первісного позову відмовлено. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову повністю.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 заяву Комунального підприємства «Міський водоканал» (вх.№2777 від 31.01.2025) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково. Покладено на відповідача за первісним позовом судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25800 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25800 грн. Решту суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4200 грн покладено на Комунальне підприємство «Міський водоканал». Відмовлено у задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» (вх.№№3021, 3025 від 04.02.2025) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу повністю.
За результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/3857/24 Східним апеляційним господарським судом (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.) прийнято постанову від 09.02.2026, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» залишено без задоволення; рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 залишено без змін.
За результатами розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 у справі №922/3857/24 Східним апеляційним господарським судом (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.) прийнято постанову, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» залишено без задоволення; додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 у справі №922/3857/24 залишено без змін. 
Представник Комунального підприємства «Міський водоканал» - адвокат Заверюха Т.С. звернулась до Східного апеляційного господарського суду з заявою (вх.№1757 від 11.02.2026) про стягнення витрат на правничу допомогу. Зокрема, заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» на користь Комунального підприємства «Міський водоканал» витрати на правову допомогу адвокатського об`єднання «РЕВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН» у розмірі 15 000,00 грн.
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.02.2026 для розгляду заяви у справі №922/385724 визначено наступний склад суду: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С. 
Згідно з частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статі 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 прийнято заяву представника Комунального підприємства «Міський водоканал» - адвоката Заверюхи Т.С. про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №922/3857/24 до провадження. Розгляд заяви представника Комунального підприємства «Міський водоканал» - адвоката Заверюхи Т.С. про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №922/3857/24 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Ухвала Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 доставлена сторонам в їх електронні кабінети в системі «Електронний Суд».
Розглянувши заяву про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. 
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу (вх.№3578 від 20.03.2025) відповідач зазначив, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу складає 30 000 грн, кінцевий розрахунок витрат буде подано в строки та в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 129 ГПК України після ухвалення судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова апеляційного суду у даній справі за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 та постанова апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2025 прийняті 09.02.2026. Заява про ухвалення додаткового рішення подана до Східного апеляційного господарського суду через систему «Електронний Суд» 11.02.2026, тобто в межах встановленого законодавством строку.
У заяві про розподіл судових витрат зазначено, що загальний розмір понесених Комунальним підприємством «Міський водоканал» витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, становить 15 000 грн.
Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 
3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75 - 79 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, між Комунальним підприємством «Міський водоканал» (надалі – клієнт) та адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» в особі керуючого партнера Лященко Аліни Михайлівни, що діє на підставі статуту укладено договір про надання правничої допомоги №1246-19/03/2025 за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками до нього (пункт 1.1. договору).
Відповідно до пункту 1.2 договору сторони погодили надання наступних послуг по даному договору:
- Участь в судових засіданнях по справі №922/3857/24 в Східному апеляційному господарському суді;
- Підготовка та подання заяв по суті справи та письмових пояснень, доказів у справі №922/3857/24 в Східному апеляційному господарському суді (за необхідності).
Пунктом 2.1.3 договору передбачено представлення у встановленому порядку інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах усіх інстанцій із наданням усіх повноважень щодо представництва (без будь-яких процесуальних обмежень), а також в будь-яких інших державних, правоохоронних органах, перед іншими юридичними (приватного та публічного права), в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, фізичними особами щодо підготовки та подання (за особистим підписом партнера та/або адвоката адвокатського об`єднання) від імені клієнта будь-яких листів, запитів, процессуальных документів, позовів, заяв, скарг, клопотань, відзивів, заперечень тощо з метою захисту інтересів клієнта до відповідних судових, державних, правоохороших органів, інших юридичних (приватного та публічного права) та фізичних осіб.
Згідно з пунктом 2.3 договору адвокатське об`єднання з метою належного захисту інтересів клієнта має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу, з якою адвокатське об`єднання укладає окремий договір. У випадку покладання частини своїх зобов`язань на іншу особу, адвокатське об`єднання залишається відповідальним у повному обсязі перед клієнтом за порушення умов даного договору. У даному випадку цей договір є дорученням на укладання договору з адвокатом/ами в інтересах клієнта.
Відповідно до пункту 4.1.договору загальна вартість послуг за цим договором становить 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).
В загальну вартість послуг, передбачених п. 4.1. Договору входять лише послуги, визначені в п. 1.2. Договору. Судові збори та/або інші фактичні витрати сплачуються окремо (в тому числі, відрядження) (пункт 4.2. договору).
Згідно з пунктом 4.7 договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг поданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість.
В акті, зазначеному в п. 4.7. Договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартості юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами цього акту (пункт 4.10 договору).
Згідно з пунктом 7.1 договору цей договір укладений строком на 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання сторонами (їх уповноваженими представниками).
Разом з цим, 19.03.2025 між Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» в особі керуючого партнера Лященко Аліни Михайлівни, яка діє на підставі статуту (надалі - адвокатське об`єднання), що діє в інтересах Комунального підприємства «Міський водоканал» на підставі договору про надання правової допомоги № 1246-19/03/2025 та адвокатом Лосич Тетяною Сергіївною (надалі — адвокат) укладено договір передоручення (надалі — договір передоручення).
За умовами пункту 1.1 договору передоручення адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, доручає адвокату, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнтам адвокатського об`єднання в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Згідно з пунктом 2.1 договору передоручення адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання вчасно забезпечити адвоката усім необхідним для виконання покладених на нього доручень, передбачених цим договором, у тому числі необхідними документами, для досягнення максимального ефекту при наданні юридичної допомоги клієнту.
Відповідно до пункту 3.3 договору передоручення адвокат зобов`язаний на вимогу адвокатського об`єднання та/або клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової (правничої/юридичної) допомоги.
Даний договір укладений на два роки та набирає чинності з моменту його підписання (пункт 4.1. договору).
На підтвердження статусу адвоката та представництва інтересів Комунального підприємства «Міський водоканал» у Східному апеляційному господарському суді Заверюхою (Лосич) Тетяною Сергіївною було подано до суду апеляційної інстанції ордер серії АН №1649201 від 20.03.2025.
Факт надання Комунальному підприємству "Міський водоканал" (клієнту) послуг за договором про надання правової допомоги підтверджується актом надання послуг №23 від 09.02.2026 на загальну суму 15 000 грн, в якому зазначено, що виконавцем було виконано наступні роботи:
- супроводження справи №922/3857/24 в суді Апеляційної інстанції, що включає: 
- відзив на апеляційну скаргу;
- участь в судовому засіданні ВКЗ 01.05.2025 року; 
- додаткові пояснення на виконання ухвали суду 01.08.2026; 
- участь в судовому засіданні ВК3 2 шт. 09.02.2026року.
Згідно вказаного акту, замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.
Вказаний акт підписано сторонами без зауважень та скріплено печатками.
Крім того, Комунальним підприємством «Міський водоканал» (клієнтом) перераховано Адвокатському об`єднанню «Ревелін Інформейшн Груп» (адвокатському об`єднанню) витрати за надання правової допомоги в розмірі 15 000 грн, про що свідчить платіжна інструкція №390 від 11.02.2026.
Судова колегія зауважує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, визначений сторонами у договорі гонорар є фіксованим та не залежить від кількості витраченого адвокатом часу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Матеріалами справи підтверджується надання представником Комунального підприємства «Міський водоканал» заявленого обсягу послуг. 
Колегія суддів зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Вєк Технолоджі» не подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. 
Колегія суддів, беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), реальності та розумності судових витрат, відсутність клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника Комунального підприємства «Міський водоканал» про стягнення витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного перегляду в розмірі 15 000 грн.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2026 №4757-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.244 ГПК України.
З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст.ст.129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву представника Комунального підприємства «Міський водоканал» (вх.№1757 від 11.02.2026) про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №922/3857/24 задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" (31362, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, село Розсоша, вул.Паркова, будинок 2, код ЄДРПОУ 30510656) на користь Комунального підприємства "Міський водоканал" (19700, Черкаська обл., місто Золотоноша, вул. Шевченка, будинок 156, код ЄДРПОУ 32601205) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук 

Суддя В.С. Хачатрян