ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/1549/25	Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І. 	
Провадження № 22-ц/817/424/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №595/1549/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Тарчинська Леся Ярославівна, на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року, ухваленого суддею Созанською Л.І., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
у жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (надалі ТОВ «Укр Кредит Фінанс»), в інтересах якого діє представник Соломко А.Г., звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1408-7333 від 14.06.2024 у розмірі 32500,00 грн, що складається з наступного: 6500,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 26000,00 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Позовні вимоги мотивує тим, що 14.06.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1408-7333 (надалі Кредитний договір). Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора А0262. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма правилами надання кредиту та інших супутніх документів. Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами у сумі 6500,00 грн шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок відповідача, однак останній, всупереч чинному законодавству та умовам Договору, належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови Договору, тому загальний розмір заборгованості станом на 10.09.2025 складає 41876,25 грн, з них: 6500,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 34401,25 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 975,00 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Також позивач повідомляє, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами у сумі 9376,25 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 32500,00 грн. З врахуванням вищезазначеного, кредитодавець просить суд стягнути з ОСОБА_1 не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що становить 32500,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6500,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 26000,00 грн.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 14.01.2026 позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1408-7333 від 14 червня 2024 року в розмірі 32214 (тридцять дві тисячі двісті чотирнадцять) грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2401 (дві тисячі чотириста одна) грн 01 коп.
У задоволенні решти вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Тарчинська Леся Ярославівна, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14.01.2026 у справі №595/1549/25 та ухвалити нове, яким позов ТОВ «УКР Кредит Фінанс» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 14 червня 2024 року № 1408-7333 у розмірі 13000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 6500,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 6500,00 грн та здійснити перерозподіл судових витрат.
Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник заявника вказує, відповідач визнає факт укладення договору про відкриття споживчої лінії №1408-7333 від 14.06.2024 та отримання грошових коштів у розмірі 6500 грн, як це зазначено у п. 4.1. Договору, проте не погоджується із сумою відсотків за користування кредитом, які представник позивача просить стягнути в користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», згідно п.5 розділу І якого було внесено зміни до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» та визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Оскільки Договір укладено 21.05.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», якими визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, тому положення договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,45 % є нікчемними в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відтак, розрахунок відсотків за користування кредитом мав би виглядати наступним чином: 6500 грн. х 1% х 365 дні = 23 725 грн.
Однак, враховуючи, що у даній справі заявлена позивачем до стягнення заборгованість за договором №1408-7333 від 14.06.2024 про надання кредиту по процентам 26000 грн не є співрозмірною сумі кредиту за договором в розмірі 6500,00 грн, є непропорційно великою сумою відсотків, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому розмір процентів за вказаним договором необхідно зменшити до рівня заборгованості за тілом кредиту до 6500 грн.
Від представника ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Кожушка В.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року у справі №595/1549/25 залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 11 700,00 грн; строк кредитування, - 365 днів; базовий період — 21 днів; стандартна % ставка 1,45% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка, яка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою процентною ставкою); знижена % ставка – 0,01 % в день за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.
Вказує, що згідно розрахунку заборгованості за договором №1408-7333 від 14.06.2024 року, вбачається, що:
- За період з 14.06.2024 року по 04.07.2024 року (включно) нарахування процентів відбувалось за пільговою процентною ставкою, яка становить 0,01 % за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця.
- За період з 05.07.2024 року по 13.06.2025 року (включно) нарахування процентів відбувалось за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,45% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).
Звертають також увагу суду, що після закінчення строку кредитування, а саме після 13.06.2025 нарахування процентів за користування кредитом було зупинено, що також відображено в розрахунку заборгованості.
Крім цього, вказують, що згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс», вбачається, що позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф, неустойку або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору, а нарахування комісії за видачу кредиту відбувалось одноразово, та не застосовувалась як санкція до відповідача за невиконання зобов`язань.
Отже, позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п. 4.10. та 10.1. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.13. кредитного договору.
На підставі зазначеного, вважають, що умови спірного кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Крім цього, згідно з Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування». Так, у п.17 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %».
Виходячи з цієї норми, законодавчо встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
- протягом перших 120 днів – 2,5% (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно);
- протягом наступних 120 днів – 1,5% (з 23.04.2024 по 20.08.2024 включно);
і лише з 21.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1%.
Таким чином, на дату укладення кредитного договору № 1408-7333 від 14.06.2024 року діяли законодавчі обмеження, тому максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1,50%. Договір було укладено саме в цей перехідний період (з 23.04.2024 по 20.08.2024 включно), в зв`язку з цим встановлена в договорі денна процентна ставка відповідала чинним вимогам законодавства та не перевищувала передбаченого граничного значення.
Відтак вважають, що твердження відповідача розрахунок заборгованості по відсотках, здійснений судом першої інстанції не відповідає вимогам закону та умовам договору та має бути здійснений виходячи із максимальної денної процентної ставки 1% за весь період кредитування є помилковими.
Враховуючи викладене, вважають, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року по справі № 595/1549/25 про стягнення кредитної заборгованості прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що заявником фактично оскаржується рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14.01.2026 в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 25 714 грн, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом – не перевіряється.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено такі обставини.
14.06.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (credоs.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1408-7333 продукту «CreditKasa» (далі - договір), який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (номер пароля) А0269 (а.с11-20).
Підписанням договору відповідач підтвердив, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 12.4.1 Договору).
Також підписанням договору відповідач підтвердив, що невід`ємною частиною цього договору є додатки: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України (п. 12.15 Договору).
Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 п. 2 Договору кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) та інші платежі, передбачені цим договором у порядку, передбаченому цим договором.
Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 6500,00 гривень. Дата надання/видачі кредиту: 14.06.2024 (п. 4.1, п. 4.2 Договору).
Базовий період користування кредитом складає 21 календарних днів з дня надання кредиту (п. 4.8 Договору).
Відповідно до п. 4.9. Договору, сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначних графіком платежів (який є додатком 3 до Договору) дат, які є останніми днями відповідних базових періодів шляхом здійснення безготівкового переказу суми, що дорівнює обов`язковому платежу, на банківський рахунок кредитодавця. У разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь-якого базового періоду у розмірі обов`язкового платежу, до такого обов`язкового платежу починаючи із наступного календарного дня додаються проценти за користування кредитом за кожен календарний день користування кредитом у межах строку кредитування, які позичальник зобов`язаний оплатити не пізніше цього календарного дня у складі обов`язкового платежу. У випадку оплати обов`язкового платежу у повному обсязі в певному базовому періоді, в подальшому сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного наступного базового періоду у складі наступних обов`язкових платежів. При достроковому внесенні суми обов`язкового платежу у повному обсязі, сума грошових коштів такого обов`язкового платежу розподіляється на дату здійснення дострокової сплати обов`язкового платежу згідно черговості, встановленої законодавством, цим Договором та Правилами для дострокового часткового погашення заборгованості за Договором. У випадку сплати позичальником грошових коштів у сумі меншій ніж розрахований згідно умов цього Договору обов`язковий платіж, такі грошові кошти розподіляються згідно черговості, встановленої Правилами для дострокового часткового погашення заборгованості за Договором у дату оплати, однак у подальшому позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю у строк, передбачений цим Договором, грошові кошти у розмірі різниці між розміром обов`язкового платежу та фактично сплаченими грошовими коштами у базовому періоді. Проценти за користування кредитом та комісія за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) вважаються сплаченими з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. Позичальник підписанням цього Договору підтверджує та розуміє, що після ініціювання позичальником переказу коштів з власного рахунку на рахунок кредитодавця проходить певний час до моменту зарахування сплачених позичальником коштів на рахунок кредитодавця, а також те, що ризики того, що сплачені позичальником кошти можуть надійти на рахунок кредитодавця із затримкою, несе позичальник.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1.45% (одна ціла, сорок п`ять сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою) (п. 4.10 Договору).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі – строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 13.06.2025. Строк Договору є рівним строку кредитування (п. 4.13 Договору).
Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 17957,42 (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім цілих, сорок дві сотих) процентів (п. 4.14. Договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору (за весь строк кредитування) складає: 41 876,25 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) та проценти за користування кредитом (п. 4.15 Договору).
Відповідно до п. 8.5 Договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом або комісії за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, що встановлена п.4.13 цього Договору.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1408-7333 (Графік платежів за договором), згідно з методикою Національного банку України, який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, сума кредиту становить 6500,00 грн та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 34401,25 грн, реальна річна процентна ставка становить17957,42 % річних (а.с.29).
Як вбачається із змісту п. 13 Договору, у ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме НОМЕР_1 .
З довідки про перерахування суми кредиту № 1408-7333 від 14.06.2024 вбачається, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснило видачу відповідачу коштів за кредитним договором № 1408-7333 від 14.06.2024 в сумі 6500,00 грн за допомогою системи LiqPay платіж 2475777525, № платіжної картки НОМЕР_1 (а.с.31).
Також в матеріалах справи наявне повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» для ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», згідно якого вбачається, що від позивача № платежу 2475777525 через систему платежів LIQPAY перераховані кошти в розмірі 6500,00 грн. 14.06.2024 згідно договору № 1408-7333, номер картки 516780*49 (а.с.30).
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1408-7333 від 14.06.2024, станом на 10.09.2025 утворилась заборгованість в сумі 41876,25 грн, з яких: основний борг за кредитом - 6500,00 грн; залишок нарахованих, не погашених відсотків - 34401,25 грн; заборгованість за комісією 975,00 грн (а.с.32-37).
Згідно розрахунку боргу, відповідач не сплатив жодного платежу за кредитним договором.
Разом з цим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що становить 32500,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 6500,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 26000,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором за № 1408-7333 від 14.06.2024 належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 32214 грн, з яких: 6500 заборгованість за тілом кредиту та 25714 грн заборгованість за відсотками.
Суд виснував, оскільки договір між сторонами укладено 14.06.2024, тобто після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тому положення Закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у наступному порядку: за період із 14.06.2024 по 20.08.2024 (включно) застосовується денна процентна ставка 1,5%, а за період із 21.08.2024 по 13.06.2025 застосовується денна процентна ставка 1%.  
Відтак, вважав, що заборгованість за відсотками за кредитним договором №1408-7333 від 14.06.2024 за період з 14.06.2024 по 13.06.2025 становить 25714 грн (6409 + 19305). 
Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики виконало та надало йому кредит в сумі 6500 грн, про що свідчить довідка АТ КБ «Приватбанк» щодо перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів Liq Pay та довідка про перерахування суми кредиту № 1408-7333 від 14.06.2024.
Таким чином, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс», заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6500 грн.
Також, ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі визнає позов частково, а саме наявність заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 000 грн, з яких: 6 500 грн заборгованість за тілом кредиту, 6500 грн заборгованість за відсотками,
Що стосується доводів апеляційної скарги про не відповідність положень договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,45 %, вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1% законодавства, апеляційний суд враховує таке.
Так, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.
Указаним Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 21 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день.
Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» частиною 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вбачається з матеріалів справи, що договір між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 про відкриття кредитної лінії №1408-7333 був укладений 14.06.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року). Отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений Законом України «Про споживче кредитування», лише у розмірі 1,5% та 1%.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за процентами в період з 14.06.2024 по 20.08.2024 нараховувалась за відсотковою ставкою у розмірі 1,45 % за кожен день користування кредитом, що не суперечить вимогам вищезазначених норм законодавства та становить 6409 грн (а.с.).
Разом з тим, за період із 21.08.2024 по 13.06.2025 у розмірі 1,45 % за кожен день користування кредитом, тоді як максимальний розмір не міг перевищувати 1 %, тому за вказаний період із 21.08.2024 по 13.06.2025 (297 дні), зважаючи на максимальну процентну ставку 1 %, відсотки за вказаний період не могли перевищувати 19305 (65 * 297) грн.
Відтак заборгованість за відсотками за вказаний період становить 25 714 грн ( 6409 + 19305).
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6500 грн та відсотками у розмірі 25 714 грн, разом – 32 214 грн, підлягає стягненню з відповідача.
Таким чином, розрахунок заборгованості по відсотках, здійснений судом першої інстанції із застосуванням вказаних обмежень, відповідає вимогам закону та умовам договору, внаслідок чого, твердження представника відповідача, що розрахунок заборгованості, має бути здійснений виходячи із максимальної денної процентної ставки 1% за весь період кредитування, є неправильними.
Щодо доводів представника заявника в апеляційній скарзі про те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість по процентам 26000 грн за кредитним договором №1408-7333 від 14.06.2024 не є співрозмірною сумі кредиту за договором в розмірі 6500,00 грн та є непропорційно великою сумою відсотків, що суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг, у зв`язку з чим просить розмір процентів за вказаним договором зменшити до рівня заборгованості за тілом кредиту до 6500 грн, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування компенсації, пені, штрафних санкцій, які позивач не нараховував.
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.
Однак, при розгляді даної справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування».
Таким чином, апеляційний суд відхиляє посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення позивачем статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, колегія суддів вважає, що норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Тарчинська Леся Ярославівна, слід залишити без задоволення, рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення заборгованості, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Тарчинська Леся Ярославівна – залишити без задоволення.
Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 січня 2026 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча        Н. М. Храпак

Судді:        Б.О. Гірський

М.В. Хома