Справа № 569/13903/25

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
27 березня 2026 року     м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №365077, 17 червня 2025 року, 23 год. 46 хв. в м. Рівне по вул. вул. Київська, 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Laguna, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні адвокат Петровський І.О. вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та просив суд закрити справу у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення з підстав викладених у письмових запереченнях.
Суду пояснив, що ОСОБА_1 , 17 червня 2025 року був зупинений працівниками поліції, через недостатньо освітлений номерний знак транспортного засобу та в подальшому поліцейські винесли постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у виді «попередження». Після перевірки документів та особи  ОСОБА_1 згідно баз даних системи МВС та інших систем обліку, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в розшуку ТЦК, а тому останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, як пояснив працівник поліції, що вбачає наявність ознак наркотичного сп`яніння. Вважає, що працівники поліції свідомо здійснювати провокаційні дії щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 наркотиків не вживає та жодних ознак наркотичного сп`яніння, зазначених у протоколі він не мав. Після чого розуміючи наслідки складання протоколу, останній звернувся до медичної лабораторії «ДІЛА», а в подальшому до КЗ «РОЦПЗН» для проходження медичного освідчення на предмет наркотичного сп`яніння. Згідно довідки-замовлення №015506509 та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №641, ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.
Заслухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, відеозапис події, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цією ж статтею передбачено чим встановлюються ці дані.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
Згідно з вимогами, передбаченими п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №365077 від 18 червня 2026 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП виражається в тому числі і у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, в даному випадку відмова особи, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в сенсі ст.130 КУпАП України безпосередньо пов`язана з перебуванням цієї особи в стані наркотичного сп`яніння. Саме зазначені обставини ставляться у провину ОСОБА_1 .
Статтею 55 Конституції України передбачено - кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
У протоколі серії ЕПР1 №365077 від 18 червня 2026 року зазначено такі ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівником поліції у ОСОБА_1 , як: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Так, в ході судового розгляду судом досліджено відеозапис події із нагрудної камери поліцейського №740263.
При цьому суд зауважує, що жодного огляду на місці події поліцейськими проведено не було. Зазначену ознаку блідість обличчя, з моменту зупинки водія до моменту складання протоколу, спростовано подальшими даними відеозапису, на яких вбачається наявність блідо-рожевого забарвлення шкіри водія, а поведінка водія повністю відповідає обстановці.
Дослідженням відеофайлу під назвою «export-yfqz7» вбачається, що такої ознаки як: «Звужені зіниці» у ОСОБА_1 взагалі не відмічається, що зафіксовано на 23 год 50 хв 40 с, 23 год 50 хв 57 с, 23 год 51 хв 43 с та 23 год 54 хв 34 с відеозапису, де у ОСОБА_1 зіниці навпаки розширені.
Згідно з усталеною судовою практикою, описані в п. 4 розділу І Інструкції, ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному конкретному випадку.
Водночас з переглянутого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського №740263, у водія ОСОБА_1 не вбачається очевидних зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, що зазначені у протоколі.
Також в ході судового розгляду встановлено, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не була пов`язана з перебуванням останнього в стані наркотичного чи іншого сп`яніння. Як пояснив ОСОБА_1 , відмовився проходити огляд, оскільки не хотів бути затриманим та доставленим до ТЦК.
Дослідженням відеофайлу під назвою «export-yfqz7» вбачається, що на запитання працівника поліції до ОСОБА_1 , чи є в останнього відстрочка від призову на військову службу, ОСОБА_1 відповів, що відстрочки він не оформляв, однак у нього є документи із ТЦК та СП, про те, що у нього на війні загинув батько та він має право на відстрочку, однак вона не оформлена, що зафіксовано на 23 год 54 хв 41 с відеозапису (на доріжці 09 хв 05 с).
При цьому, суд зауважує, що на пропозицію працівника поліції щодо проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що не переживає щодо здачі аналізів та готовий їх здати оскільки впевнений у тому, що нічого не вживав та результати досліджень нічого не покажуть, а також неодноразово вказував, що переживає і боїться їхати до медичного закладу, оскільки там можуть знаходитись працівники ТЦК та СП, які можуть його затримати, що зафіксовано відеофайлом під назвою «export-yfqz7» на 23 год 52 хв 38 с (на доріжці 07 хв 02 с), о 23 год 52 хв 57 с (на доріжці 07 хв 20 с), о 23 год 54 хв 29 с (на доріжці 08 хв 53 с), о 23 год 56 хв 45 с (на доріжці 11 хв 09 с), о 23 год 59 хв 16 с ( на доріжці 13 хв 16 с), о 23 год 59 хв 48 с (на доріжці 14 хв 22 с).
Разом із цим, після пропозиції прослідувати до медичного закладу на визначення стану наркотичного сп`яніння та отриманих побоювань висловлених ОСОБА_1 щодо присутності працівників ТЦК та СП в медичному закладі, працівник поліції повідомила останньому, що він може відмовитися від проходження огляду та самостійно його пройти в приватному медичному закладі, як робили інші громадяни, що зафіксовано відеофайлом під назвою «export-yfqz7» на 23 год 53 хв 04 с (на доріжці 07 хв 28 с). 
Як вбачається із долученої до матеріалів справи довідки-замовлення №015506509, ОСОБА_1 для спростування викладених у протоколі обставин, 18.02.2023 звернувся до медичної лабораторії «ДІЛА», результат дослідження на визначення переліку наркотичних засобів є негативним.
Судом також встановлено, що згідно методичних роз`яснень по встановленню стану наркотичного сп`яніння - для виявлення всіх одурманюючих речовин є певні часові рамки.
Період, коли можна визначити знаходження наркотиків за допомогою тесту сечі:
кодеїн, амфетаміни і ДХМ до 4 днів; метамфетаміни, кокаїн і МДМА до 5 діб; при вживанні героїну на затримку отрути в організмі сильно впливає частота вживання, якщо наркотик був прийнятий вперше, то він вийде через 4 дні, при регулярному вживанні (так само і з метадоном) протягом тижня; опіум і його похідні до 2 днів; фенциклидин тримається в організмі від тижня до місяця; РСР від трьох до семи днів; марихуана, ЛСД, 2-СВ, ріталін - якщо вживання було первинне, можна виявити в сечі в період від 2 до 3 днів; при регулярному курінні марихуани вона виводиться з організму до трьох місяців; бензодіазепінам також потрібно тривалий період виведення, ці наркотичні речовини зберігаються в організмі більше 40 діб; барбітурати тримаються від 20 до 21 дня; сальвія і кетамін в сечі не виявляються зовсім.
Водночас, ОСОБА_1 також звернувся до закладу КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради із відповідною заявою про проведення медичного освідчення на предмет наркотичного сп`яніння, у зв`язку із конфліктною ситуацією із поліцейськими.
Таким чином, за результатами проведення огляду у медичному закладі, згідно висновку КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» РОР від 14 липня 2025 року №641, ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 по всмі видам наркотичних засобів не виявлено.
Наведені вище обставини не дають підстав зробити висновок про наявність прямої та добровільної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
На переконання суду, дії та манера спілкування поліцейських однозначно слід розцінювати як провокацію з метою схиляння водія до відмови та складення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцію та законами України.
Закон України «Про Національну поліцію» прямо вимагає від працівників поліції діяти об`єктивно та неупереджено (ст.ст.7, 23).
Європейський суд з прав людини вказує, що провокація має місце, коли:
- ініціатива виходить від правоохоронців, а не від особи («Тейксейра де Кастро проти Португалії»»);
- особу ставлять у ситуацію, де вона фактично змушена вчинити дії, які кваліфікуються як правопорушення («Раманаускас проти Литви»);
- правоохоронці не просто фіксують факт порушення, а створюють умови для його вчинення («Баннікова проти Росії»).
Докази, отримані внаслідок провокації, не можуть бути допустимими, оскільки вони здобуті шляхом тиску та маніпуляції з боку органу влади.
Відповідно до ст. 8 Конституції України - в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Положення статті 62 Конституції України визначають, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» та «Коробов проти України»). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Докази це будь-які фактичні дані, які дозволяють органу або посадовій особі: Встановити факт вчинення адміністративного правопорушення; визначити винність особи у вчиненні правопорушення; з`ясувати інші обставини, що є важливими для правильного розгляду справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП, докази включають:
Протокол про адміністративне правопорушення: Документ, що оформлюється уповноваженою особою.
Пояснення: Отримані від особи, яку притягують до відповідальності, потерпілих та свідків.
Висновки експертів: Результати експертиз, що проводяться для встановлення певних фактів.
Речові докази: Матеріальні предмети, що мають значення для справи.
Показання технічних приладів та засобів: Дані з фото-, кіно-, відеокамер, а також приладів, що працюють в автоматичному режимі, зокрема при нагляді за дорожнім рухом.
Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу: Документ, що фіксує огляд і затримання авто.
Протокол про вилучення речей і документів: Документ про вилучення матеріальних цінностей.
Інші документи: Будь-які інші документи, що стосуються справи.
Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, не може породжувати у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, а відмова від огляду за таких обставин не може породжувати для водія негативних юридичних наслідків.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладений у ньому повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Водночас, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог п. 2.5 ПДР суду не надано.
В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
ЄСПЛ підтримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25).
За змістом правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведені події та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
З врахуванням наведеного, встановлені обставини не дають достатніх підстав вважати, що в судовому засіданні знайшли підтвердження подія і склад адміністративного правопорушення, а будь-які інші докази суду надані не були.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП).
Керуючись ст.ст.247 п. 1, 284 п. 3 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченеч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Рівненського міського суду      Є. І. Сидорук