ЄУН: 359/1545/26
Провадження №: 3/336/1702/2026 

ПОСТАНОВА
іменем України

13 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Людмила Василівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Бориспільського міськрайонного суду Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 5 ст. 126 КУпАП,-
встановила:
10 квітня 2026 року з Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла справа про адміністративне правопорушення ЄУН 359/1545/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Ткаченко Д.В. від 27 березня 2026 року справа про адміністративне правопорушення передана Шевченківському районному суду м. Запоріжжя (вул. Чарівна, 117-А м. Запоріжжя, 69071) за визначеною ч.2 ст. 276 КУпАП альтернативною підсудністю за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до тексту якої ОСОБА_1 просив направити справу до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, оскільки він проживає в Шевченківському районі м. Запоріжжя.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу вказану справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.
Ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення ЄУН 359/1545/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, які надійшли з Бориспільського міськрайонного суду Київської області, суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
При цьому, відповідно до змісту ст.257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 18 розділу 2 Документування адміністративних правопорушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941 (далі - Інструкція) протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Також, в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» судам було роз`яснено, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч.2 ст.276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕНА№ 6700344 від 21 лютого 2026 року, місцем вчинення правопорушень є м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2; місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є м. Запоріжжя, вул. Академіка Муравченка, буд. 7. Місце обліку транспортного засобу не зазначене.
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що громадянину ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки та повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Бориспільському міськрайонному суді Київської області, про що в протоколі міститься відповідний підпис ОСОБА_1 .
Так, ОСОБА_1 був ознайомлений, що розгляд справи здійснюватиметься у Бориспільському міськрайонному суді Київської області, жодних зауважень з цього приводу ОСОБА_1 не виказував та в протоколі такі відсутні.
Доказів того, що ОСОБА_1 звертався до відповідного органу національної поліції з приводу направлення справи за місцем його проживання в матеріалах справи не має.
Вказана справа відповідним органом національної поліції була направлена для розгляду до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
Нормами діючого КУпАП питання зміни територіальної підсудності справи не врегульоване.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у своїй прецедентній практиці, в т. ч. в рішеннях у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» ("EngelandOthers v. the. Netherlands", 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» ("Ozturk v. Germany", 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» ("Lutz v. Germany", 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у статті 2 Протоколу N 7 до Конвенції, має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).
У своєму рішенні у справі «Лучанінова проти України» (заява №16347/02) від 9 червня 2011 року, п. 39, ЄСПЛ визнав провадження у справі про адміністративне правопорушення, кримінальним.
Виходячи з аналізу практики Суду, якщо у справах про адміністративні правопорушення суд (або суддя) приходить до висновку про необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, з метою додержання принципу законності, інколи виникає необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та, при вирішенні питання про зміну територіальної підсудності (зокрема, якщо після задоволення відводів чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду) суди мають керуватися ст. 34 КПК України.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст.34 КПК України до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Але, відповідно до ч. 3 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Враховуючи вище вказані норми права, суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області мав направити справу в порядку ч. 3 ст. 34 КПК України або повернути особі, уповноваженій на складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Зазначаю, якщо справа про адміністративні правопорушення буде розглянута суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, постанова у цій справі буде завідомо неправосудною, адже вона буде винесена неповноважним судом.
За таких обставин, дійшла висновку про повернення справи до Бориспільського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.
Керуючись ст.276, 278, 283 КУпАП, суддя, -
постановила:
Повернути справу про адміністративні правопорушення ЄУН 359/1545/26 щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: