ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/19656/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Баранця О. М., Вронської Г. О., 
за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А.В.,

за участю представників учасників справи:
позивача - Нестеренка О. Ф. (адвоката)
відповідача 1 - Йосипенко С. Т. (адвоката)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 
(суддя Трофименко Т. Ю.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025
(головуюча - Алданова С. О., судді: Корсак В. А., Євсіков О. О.)

у справі за позовом ОСОБА_1 
до: 1. Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв",
2. Черкаської обласної військової адміністрації,
3. Державного реєстратора Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Штрика Євгенія Анатолійовича
про визнання незаконними та скасування рішень загальних зборів, статуту релігійної організації та розпорядження, визнання незаконною державної реєстрації змін до установчих документів, зобов`язання вчинити дії,

Короткий зміст позовних вимог 

1. У грудні 2023 року до Господарського суду міста Києва надійшла спільна позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) та Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви (далі - позивач-2) до Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв" (далі - відповідач-1), Черкаської обласної військової адміністрації (далі - відповідач-2) та Державного реєстратора Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Штрика Євгенія Анатолійовича (далі - відповідач-3) з такими вимогами:
1) визнати незаконним і скасувати рішення загальних зборів віруючих релігійної громади "Свято-Троїцький собор Української Православної Церкви", яке оформлене протоколом від 02.06.2023 № 1;
2) визнати незаконним і скасувати Статут Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв", в новій редакції, затверджений розпорядженням Черкаської обласної військової адміністрації від 26.06.2023 № 327 "Про заяву віруючих громадян";
3) визнати незаконним і скасувати розпорядження Черкаської обласної військової адміністрації від 26.06.2023 № 327 "Про заяву віруючих громадян";
4) визнати незаконними проведені державним реєстратором Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Штриком Є.А. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію (реєстраційну дію/запис) зміни до установчих документів Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцька парафія Черкаської єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв", ідентифікаційний код 24410955 від 30.06.2023 в 15:44:41, номер запису: 1009601070007000100;
5) зобов`язати державного реєстратора Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію (реєстраційну дію/запис) від 30.06.2023 в 15:44:41, номер запису: 1009601070007000100.

2. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує про наявність підстав для визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів віруючих релігійної громади "Свято-Троїцький собор Української Православної Церкви", яке оформлене протоколом від 02.06.2023 № 1; визнання незаконним і скасування Статуту релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв" у новій редакції, який затверджений розпорядженням Черкаської обласної військової адміністрації від 26.06.2023 № 327 "Про заяву віруючих громадян"; визнання незаконною проведену 30.06.2023 в 15:44:41 державним реєстратором Управління культури і охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Штрик Є.А. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію зміни до установчих документів Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцька парафія Черкаської єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв", ідентифікаційний код 24410955, номер запису 1009601070007000100; зобов`язання державного реєстратора Управління культури і охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію (реєстраційну дію/запис) від 30.06.2023 в 15:44:41, номер запису 1009601070007000100. 

3. Так, позивач вказує, що загальні збори членів Релігійної громади, які відбулись 02.06.2023, є неправомочними, а прийняті на них рішення є незаконними, оскільки скликані та проведені із порушенням вимог Статуту релігійної громади у редакції 2017 року, а саме: скликані невідомими особами та за відсутності благословення єпархіального архієрея; в протоколі від 02.06.2023 № 1 не вказано, яким передбаченим законодавством або установчими документами способом загальні збори однієї особи - Релігійної громади Свято-Троїцький собор Української Православної Церкви могли приймати рішення щодо зміни статуту, органів управління іншої юридичної особи - Релігійної організації "Релігійна громади Свято-Троїцька парафія Черкаської єпархії Української Православної Церкви", враховуючи, що ідентифікаційний код 24410955 належить саме Релігійній організації "Релігійна громади Свято-Троїцька парафія Черкаської єпархії Української Православної Церкви", а не Релігійній громаді Свято-Троїцький собор Української Православної Церкви. Також позивач вказував на відсутність відомостей щодо повідомлення віруючих громадян про дату, час і місце проведення загальних зборів 02.06.2023, про порядок денний таких зборів та процес його узгодження, а із оскаржуваного протоколу неможливо встановити, скільки із загальної кількості членів релігійної громади були присутні на цих зборах. При цьому, за доводами позивача, подана до Черкаської обласної військової адміністрації заява від 15.06.2023 не містила всіх, передбачених Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації" та Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" документів, необхідних для прийняття відповідачем-2 розпорядження від 26.06.2023 № 327, а також проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. Відтак, за доводами позивача, оскаржуваними протиправними діями та рішеннями порушено його право, як настоятеля, на участь в управлінні Релігійною організацією "Релігійна громада Свято-Троїцька парафія Черкаської єпархії Української Православної Церкви", одержувати інформацію про діяльність цієї релігійної організації, а також порушено права інших членів вказаної релігійної організації, внаслідок чого він та інші члени релігійної громади позбавлені можливості підтримувати зв`язок зі своєю Парафією, користуватися будівлею храму, проводити богослужіння, релігійні обряди та приходити до обраної ними церкви. 

Фактичні обставини справи, установлені судами

4. 03.10.1991 зареєстровано статут Троїцької парафії Київської єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв, який було схвалено рішенням парафіяльних зборів 19.02.1991.

5. 24.01.2007 відомості про Свято-Троїцьку парафію Української Православної Церкви як юридичну особу внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що зроблено запис 10191200000000378. 

6. Указом митрополита Черкаського і Канівського Софронія від 28.01.2015 № 450 протоієрей ОСОБА_1 призначений штатним священником Свято-Троїцької парафії смт. Іркліїв Чорнобаївського району Черкаської області. 

7. За рішенням загальних зборів віруючих релігійної громади "Троїцької парафії Української Православної Церкви", оформленим протоколом № 1 від 12.06.2017, змінено назву релігійної громади на Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Троїцька парафія Черкаської єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв", викладено статут релігійної організації у новій редакції. 

8. Відповідно до п. 1.1. Статуту Релігійної організації "Релігійної громади Свято-Троїцької парафії Черкаської єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв", зареєстрованого у новій редакції розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 26.12.2017 № 883 (надалі - Статут), Релігійна організація "Релігійної громади Свято-Троїцької парафії Черкаської єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв" є неприбутковою релігійною організацією, первинним структурним підрозділом Української Православної Церкви (надалі - УПЦ), який безпосередньо входить до складу Черкаської єпархії УПЦ. 

9. Парафія об`єднує громадян православного віросповідання, для сумісного здійснення права на свободу віросповідання та поширення православної віри, а також для піклування про релігійно-моральне виховання (п. 1.3. Статуту). 

10. Пунктом 2.1. Статуту визначено, що парафію очолює настоятель, якого призначає та звільняє єпархіальний архієрей. У своїй діяльності настоятель підзвітний єпархіальному архієрею та Парафіяльним зборам. 

11. Вищим органом парафіяльного управління є Парафіяльні збори, які за посадою очолює настоятель (п. 2.4. Статуту). 

12. Відповідно до п. 2.5. Статуту до складу Парафіяльних зборів належать священнослужителі, церковнослужителі, а також миряни члени парафіяльних зборів, які досягли 18-річного віку, визнають обов`язковість Статуту про управління УПЦ, регулярно беруть участь у богослужінні, сповідуються та причащаються, перебувають у канонічному послухові до настоятеля і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті. 

13. Парафіяльні збори скликаються настоятелем спільно з Парафіяльною радою або, за благословенням єпархіального архієрея благочинним або іншим представником єпархіального архієрея, у міру потреби, але не рідше ніж один раз на рік (п. 2.8. Статуту). Парафіяльні збори вважаються чинними за умови присутності на них не менше 3/4 від числа членів Парафіяльних зборів (п. 2.9. Статуту). 

14. Рішення Парафіяльних зборів приймається простою більшістю голосів присутніх на зборах. Парафіяльні збори, на яких розглядається питання про зміну підлеглості релігійної громади вважаються чинними за умови присутності не менше 3/4 членів Парафіяльних зборів (пункти 2.10., 2.11. Статуту). 

15. Рішення Парафіяльних зборів про зміну підлеглості релігійної громади приймається простою більшістю голосів присутніх на зборах (п. 2.12. Статуту). 

16. Пунктом 2.14. Статуту передбачено, що Протоколи Парафіяльних зборів підписуються настоятелем (головуючим), секретарем та п`ятьма членами зборів, які обираються для цього. Протоколи Парафіяльних зборів затверджуються керуючим Черкаською єпархією УПЦ і набувають чинності згідно з вимогою чинного законодавства. 

17. Згідно з пп. "н" п. 2.15. Статуту Парафіяльні збори у згоді за Статутом про управління УПЦ ухвалюють рішення про внесення змін та доповнень до Статуту, приймають рішення щодо припинення діяльності релігійної громади. 

18. Відповідно до п. 5.1. Статуту зміни і доповнення до нього вносяться на розгляд Парафіяльних зборів уповноваженими представниками парафії виключно з письмової згоди єпархіального архієрея і реєструються в тому ж порядку, що і Статут. 

19. 02.06.2023 на Загальних зборах віруючих релігійної громади Свято-Троїцького собору Української Православної Церкви (ЄДРПОУ - 24410955) (присутні 198 осіб) прийнято такі рішення, які оформлено протоколом № 1: 1. Обрати Головою Загальних зборів ОСОБА_2 . 2. Обрати Секретарем Загальних зборів ОСОБА_3 . 3. Обрати лічильну комісію загальних зборів у складі трьох осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . 4. Затвердити список віруючих громадян присутніх на загальних зборах та які брали участь у голосуванні, згідно з порядком денним протоколу загальних зборів. 5. Змінити підлеглість Релігійної громади: Свято-Троїцький Собор Української Православної Церкви (ЄДРПОУ 24410955) (Україна, 19950, Черкаська обл., Чорнобаївський район, село Іркліїв, вулиця Богдана Хмельницького) у канонічних та організаційних питаннях, а саме вийти зі складу Черкаської єпархії Української Православної Церкви та увійти до складу Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) шляхом релігійного об`єднання - Православної Церкви України, а також визначити, що Релігійна громада канонічно та організаційно підпорядковується Управлінню Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) та Київській Митрополії Української Православної Церкви (Православної Церкви України), є підзвітною єпархіальним зборам та єпархіальному архієрею Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України). 6. Змінити найменування Релігійної громади: з Свято-Троїцький Собор Української Православної Церкви на Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв". Змінити юридичну адресу з "Україна, 19950, Черкаська область, Чорнобаївський район, село Іркліїв, вулиця Богдана Хмельницького" на "Україна, 19950, Черкаська область, Золотоніський район, с. Іркліїв, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 60". 7. Обрати парафіяльну раду у складі голови - ОСОБА_11, заступника голови - ОСОБА_2, скарбника - ОСОБА_7 . Обрати ревізійну комісію у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 . 8. Під час богослужінь здійснювати поминання таким чином: "Владику і отця нашого Епіфанія, Блаженнішого Митрополита Київського і всієї України, і владику нашого Іоана Високопреосвященнійшого Митрополита Черкаського і Чигиринського". 9. Викласти та прийняти Статут Релігійної громади в новій редакції. Подати прийнятий Статут Релігійної громади в новій редакції на затвердження Єпархіальному архієрею "Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)", митрополиту Черкаському і Чигиринському Іоану. 10. Уповноважити голову та секретаря Загальних зборів на підписання прийнятого протоколу. 11. Провести реєстрацію Статуту Релігійної громади у новій редакції, а також державну реєстрацію змін до відомостей про Релігійну громаду, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Уповноважити завідуючого канцелярією Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) Зайка С.В. на представництво інтересів Релігійної громади перед органами державної влади, в тому числі обласними державними адміністраціями, суб`єктом (відділом, управлінням) державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з метою реєстрації статуту Релігійної громади у новій редакції, а також проведення державної реєстрації змін до відомостей про Релігійну громаду, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та відповідно надати йому право від імені Релігійної громади підписувати заяви, форми реєстраційних карток, подавати всі необхідні документи, включаючи заяви, форми реєстраційних карток та інші документи, передбачені чинним законодавством України, з метою реєстрації Статуту Релігійної громади у новій редакції, а також внесення змін до відомостей про Релігійну громаду, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запитувати та отримувати (в тому числі оригінали) будь-які документи, у разі необхідності вносити плату за дії, пов`язані з такою державною реєстрацією. 

20. Указом Керуючого єпархіального архієрея Черкаською єпархією Української Православної Церкви (Православної Церкви України) Митрополита Черкаського і Чигиринського Яременка О.В. від 08.06.2023 № 103/1-є/у протоієрея Михайла О.Р. призначено на посаду керівника-настоятеля та представника релігійної організації: Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв". 

21. 15.06.2023 завідуючим канцелярією Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) Зайко С.В. подано до Черкаської обласної військової адміністрації заяву про реєстрацію змін до Статуту релігійної організації: Свято-Троїцький Собор Української Православної Церкви, який зареєстровано рішенням виконавчого органу Черкаської обласної ради народних депутатів 03.10.1991 за № 212 (у новій редакції розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 26.12.2017 № 883) у зв`язку зі зміною підлеглості Релігійної організації у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання - Православної Церкви України. 

22. Розпорядженням Черкаської обласної військової адміністрації від 26.06.2023 № 327 "Про заяву віруючих громадян" зареєстровано та передано на постійне зберігання Управлінню культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації зміни до Статуту релігійної громади Свято-Троїцький Собор Української Православної Церкви (вул. Богдана Хмельницького, с. Іркліїв, Чорнобаївський район, Черкаська область), статут якої зареєстровано рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 03.10.1991 № 212 "Про заяви віруючих громадян", зі змінами, зареєстрованими розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 26.12.2017 № 883 "Про заяви віруючих громадян", у зв`язку зі зміною підлеглості з "Української Православної Церкви" на "Української Православної Церкви (Православної Церкви України)", зміною назви на: Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв", юридичної адреси на: вул. Богдана Хмельницького, будинок 60, с. Іркліїв, Золотоніський район, Черкаська область та викладенням Статуту в новій редакції. 

23. Зі Статуту Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв" (нова редакція), прийнятого на загальних зборах, оформлених протоколом від 02.06.2023 № 1, вбачається, що цей Статут був затверджений Керуючим Черкаською єпархією Української Православної Церкви (Православної Церкви України). 

24. 30.06.2023 державним реєстратором Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Штриком Є.А. проведено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу із ідентифікаційним кодом 24410955, про що зроблено запис № 1009601070007000100. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

25. 10.02.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

26. Місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що відповідний позов подано не релігійною організацією, а особисто ОСОБА_1 . Натомість, наявними у справі доказами не доведено та не встановлено порушення його прав та обов`язків з огляду на гарантовану законами свободу інших осіб мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої. Суд, встановивши, що загальні збори від 02.06.2023, на яких приймались, серед іншого, рішення про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях релігійної громади та зміни до статуту релігійної громади, проводились без порушень вимог чинного законодавства, умов статуту (чинного на момент проведення зборів), не доведення позивачем невідповідності статуту (у новій редакції) нормам чинного законодавства, а також, встановивши відсутність порушення спірним статутом прав позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у позові.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу. 

27. 02.02.2026 позивач надіслав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. 

28. Зі змісту касаційної скарги слідує, що на виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник визначає випадки, передбачені пунктами 3 та 4 частини другої статті 287 цього Кодексу.

29. Обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми статей 2, 5, 7, 8, 12, 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" № 987-XII від 23.04.1991, не застосували норми частин сімнадцятої та вісімнадцятої статті 14 цього Закону, і відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах.

30. Скаржник стверджує, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду не відповідають вимогам ГПК України, є необґрунтованими, суди істотно порушили норми процесуального права, а саме статей 73, 76 - 79, 86 ГПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, оскільки ці суди не дослідили зібрані у справі докази і не оцінили їх згідно з вимогами статті 86 ГПК України (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України з урахуванням пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України).

31. Від Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційне провадження в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої п.3 ч.2 ст. 287 ГПК України - закрити, в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України - залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 у справі № 910/19656/23 залишити без змін.

32. Відзив мотивовано наступним:

- відсутні порушені, не визнані або оспорювані права, свободи та/або інтереси ОСОБА_1 ;

- рішення загальних зборів Релігійної громади УПЦ с. Іркліїв, оформлені протоколом № 1 від 02.06.2023 та Статут Релігійної громади ПЦУ с. Іркліїв у новій редакції є дійсними;

- відсутні підстави для визнання незаконним та скасування розпорядження Черкаської ОДА від 26.06.2023 № 327 "Про заяву віруючих громадян" та реєстраційної дії № 1009601070007000100 від 30.06.2023 про державну реєстрацію змін до установчих документів Релігійної громади ПЦУ с. Іркліїв;

- позиція позивача свідчить про суперечливість його доводів, оскільки з однієї сторони, повивач стверджує, що рішення загальних зборів Релігійної громади УПЦ с. Іркліїв від 02.06.2023 не стосується релігійної громади до якої подано позов. Водночас саме ці рішення оскаржуються позивачем по суті, як такі, що нібито порушують права та інтереси відповідної релігійної громади, підлеглість якої була змінена;

- в межах справи № 910/19656/23 розглядається господарський, а саме корпоративний, спір, як спір між членом релігійної громади та релігійною громадою щодо управління релігійною громадою (зміною підлеглості), а не адміністративний - в межах якого і може встановлюватися законність або незаконність: дій Черкаської ОДА щодо реєстрації нової редакції Статуту Релігійної громади ПЦУ с. Іркліїв за результатом отримання заяви від 15.06.2023; дій державного реєстратора Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА Штрика Євгенія Анатолійовича щодо державної реєстрації змін до установчих документів Релігійної громади ПЦУ с. Іркліїв за результатом отримання заяви від 30.06.2023;

- твердження позивача у касаційній скарзі про відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування статей 2, 5, 7, 8, 12, 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" № 987-ХІІ від 23.04.1991 у подібних правовідносинах не відповідають дійсності, оскільки станом на сьогодні, Верховним Судом вже сформовано сталу судову практику у справах, пов`язаних зі зміною канонічної підлеглості релігійних громад;

- з 23.09.2024 в Україні заборонена діяльність релігійних організацій, які або безпосередньо афілійовані з Російською православною церквою, або афілійовані з релігійною організацією, яка, у свою чергу, афілійована з Російською православною церквою.

Позиція Верховного Суду
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

33. Відповідно до положень статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

34. Здійснюючи касаційне провадження, Суд зазначає таке.

35. Стаття 35 Конституції України гарантує кожному право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова.

36. Аналогічні положення щодо відокремленості церкви від держави містяться у статті 5 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації".

37. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

38. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено у статті 16 ЦК України.

39. Частиною першою статті 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

40. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" ніхто не може встановлювати обов`язкових переконань і світогляду. Не допускається будь-яке примушування при визначенні громадянином свого ставлення до релігії, до сповідання або відмови від сповідання релігії, до участі або неучасті в богослужіннях, релігійних обрядах і церемоніях, навчання релігії. Здійснення свободи сповідувати релігію або переконання підлягає лише тим обмеженням, які необхідні для охорони громадської безпеки та порядку, життя, здоров`я і моралі, а також прав і свобод інших громадян, встановлені законом і відповідають міжнародним зобов`язанням України.

41. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

42. Положеннями статті 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" визначено, що релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням). Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Зміна підлеглості релігійної громади не впливає на зміст права власності та інших речових прав такої релігійної громади, крім випадку, встановленого статтею 18 цього Закону. Частина громади, не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов`язковим.

43. Відтак, вимогами чинного законодавства закріплено право релігійної громади скликати загальні збори щодо вирішення питання про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту релігійної організації її членами, а не тільки настоятелем, як це визначено в пунктах 2.2., 2.8. Статуту Релігійної громади 2017 року, та таке скликання не пов`язане із наданням єпархіальним архієреєм благословення. 

44. При цьому, рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення та, відповідно, не потребує затвердження єпархіальним архієреєм.

45. Отже, законодавець наділив загальні збори релігійної організації виключною компетенцією відносно визначення питань щодо зміни канонічного підпорядкування, а також затвердження нової редакції статуту.

46. В свою чергу, у випадку невідповідності положень Статуту нормам законодавства мають застосовуватись положення закону, які мають вищу юридичну силу.

47. Аналіз положень частини другої статті 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" дозволяє дійти висновку про те, що особа має право на вільне волевиявлення відносно свого членства в релігійній громаді.

48. За встановленими судами попередніх інстанцій обставинами, зі змісту Статуту Релігійної громади у редакції 2017 року вбачається, що вказаний Статут не містить будь-якого врегульованого порядку та чітких критеріїв щодо прийняття членів у релігійну громаду, а також порядку їх обліку та ведення реєстру, які б дали можливість чітко ідентифікувати реальну кількість членів релігійної громади.

49. Натомість положеннями п. 2.5. Статуту в редакції 2017 року визначено, що до складу Парафіяльних зборів належать священнослужителі, церковнослужителі, а також миряни члени парафіяльних зборів, які досягли 18-річного віку, визнають обов`язковість Статуту про управління УПЦ, регулярно беруть участь у богослужінні, сповідуються та причащаються, перебувають у канонічному послухові до настоятеля і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті.

50. Також Закон України "Про свободу совісті та релігійні організації" не визначає порядку вступу, прийняття до складу членів релігійної громади, їх обліку, а залишає вирішення цього питання самій громаді.

51. З вищенаведеного слідує, що будь-яку православну особу, яка є віруючою, відвідує церковні богослужіння і проживає у с. Іркліїв Золотоніського району Черкаської області, можна вважати членом релігійної громади Свято-Троїцької парафії Черкаської єпархії Української Православної Церкви, у якій відсутнє фіксоване членство. 

52. Більше того, таке фіксоване членство суперечило б положенням статті 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації".

53. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

54. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.04.2024 у справі № 906/1330/21 здійснила аналіз положень Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації, та сформувала такі правові висновки: "Законодавець лише в необхідних загальних рисах врегулював порядок реалізації релігійними громадами права на зміну підлеглості у канонічних і організаційних питаннях: 1) рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами; 2) рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади; 3) рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. При цьому законодавець визнав автономію релігійної громади у визначенні кількості її членів, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади, а також у питаннях членства на таких засадах: - членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади; - релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади в порядку, встановленому її статутом (положенням).

55. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Свято-Михайлівська Парафія проти України" від 14.06.2007 зазначено, що стаття 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" жодним чином не обмежила чи перешкодила релігійній організації на власний розсуд визначати, в який спосіб вона вирішуватиме, чи приймати нових членів, визначатиме критерії членства та процедуру обрання органів управління. З точки зору статті 9 Конвенції застосованої разом зі статтею 11, це були рішення, які лежать в площині приватного права та які не мають бути об`єктом втручання з боку органів державної влади, якщо вони не порушують прав інших осіб, чи підпадають під обмеження, встановлені пунктами 2 статей 9 та 11 Конвенції. Іншими словами, держава не може зобов`язати легально існуюче приватно-правове об`єднання прийняти нових та виключити обраних членів. Втручання такого роду суперечитиме свободі релігійних об`єднань вільно регулювати свою поведінку та вільно вести свої справи (пункти 146, 150 вказаного рішення Європейського суду з прав людини).

56. У вищевказаному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що релігійні об`єднання вправі визначати на власний розсуд спосіб, в який вони прийматимуть нових та виключатимуть існуючих членів. Внутрішня структура релігійної організації та норми, що регулюють членство в ній, мають розглядатися як спосіб, в який такі організації виражають їх погляди та дотримуються своїх релігійних традицій. Суд вказав, що право на свободу віросповідання виключає будь-які повноваження держави оцінювати легітимність способу вираження релігійних поглядів.

57. Крім того, у пунктах 52, 147, 151 рішення у справі "Свято-Михайлівська Парафія проти України" від 14.06.2007 зазначено, що Верховний Суд України у складі трьох суддів відхилив касаційну скаргу громади-заявника, тому що положення статуту Парафії суперечили відповідному законодавству. Колегія також зазначила, що положення статуту відносно фіксованого членства суперечили законодавству, оскільки не дозволяли більшості релігійної групи проявляти свої релігійні переконання шляхом участі в управлінні церковними справами. Зокрема, Верховний Суд України зазначив: "...статут (положення) релігійної організації не повинен суперечити чинному законодавству. Оскільки діюче законодавство не передбачає обов`язкового чи іншого фіксованого членства віруючих даного віросповідання, в правовому значенні парафіяльні збори та загальні збори релігійної громади є поняттями тотожними, судова колегія виснувала, що пункти 2.12, 2.13 статуту не повністю відповідають діючому законодавству, що призвело до фактичного усунення від вирішення статутних питань більшості релігійної громади і порушення їх права на віросповідання". Європейський суд з прав людини визнав, що не є "належними та достатніми" висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду України від 21 квітня 2000 року, що вимога "фіксованого членства" в релігійній організації не була закріплена законодавчо та що "збори парафіян" та "загальні збори релігійної групи" збігаються за значенням, і, таким чином, що права більшості релігійної групи та їх права на віросповідання були порушені. Суд вважав, що внутрішня організація Парафії чітко визначена статутом. Органи державної влади, включно з судами, знехтували цією внутрішньою структурою Парафії як приватно-правового об`єднання, зазначивши, що відповідна релігійна група була лише меншістю з "постійного складу релігійної групи", яка складалась близько з 300 осіб, які не були запрошені взяти участь в Парафіяльних зборах, хоча вони й є частиною групи.

58. У питанні наявності порушеного права, що є підставою для звернення до суду, необхідно враховувати, що право на свободу віросповідання включає забезпечення вільної можливості сповідувати свою релігію, дотримуватися релігійної практики та релігійних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими єдиновірцями.

59. Законодавець у частині восьмій статті 8 Закону закріпив правило, спрямоване на захист права на свободу віросповідання частини громади, яка не згідна з рішенням про зміну підлеглості: вона має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). Тому далі Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що самим визнанням державою права на вільну зміну релігійною громадою підлеглості в канонічних і організаційних питаннях з тих підстав, на які вказує позивач, не може порушуватись право настоятеля цієї громади чи її члена на свободу віросповідання.

60. Завданням суду є визначення того, чи заходи, вжиті на національному рівні, є виправданими та пропорційними, а також наскільки виправданим є втручання суду у внутрішні справи релігійної громади.

61. З огляду на зазначене вище, відсутність визначеного у Статуті Релігійної громади порядку прийняття до членів громади, фіксованого членства, Велика Палата Верховного Суду при визначенні критеріїв, яким мали відповідати члени релігійної громади, які брали участь у загальних зборах громади, що прийняли оспорюване рішення про зміну підлеглості у канонічних питаннях, враховує встановлені у Статуті Релігійної громади в редакції 1991 року критерії членів парафіяльних зборів (якими є парафіяльні віруючі, клірики та миряни, які досягли 18-річного віку, які в канонічних питаннях визнають обов`язковість статуту Української Православної Церкви, регулярно відвідують богослужіння та сповідь, перебувають у канонічному послухові настоятелю і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті). Такими критеріями, відповідність яким може бути об`єктивно встановлена, з перелічених є досягнення 18-річного віку і регулярне відвідування богослужіння".

62. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 10.07.2024 у справі № 902/1283/21, від 04.09.2024 у справі № 902/1043/21, від 18.03.2025 у справі № 911/3017/23. 

63. Судами у цій справі встановлено, що позивачем не спростовано належними та допустимими доказами обставин членства осіб в релігійній громаді УПЦ с. Іркліїв, які брали участь в загальних зборах 02.06.2023. Крім того матеріали справи не містять і доказів того, що станом на момент проведення зборів від 02.06.2023 кількість членів релігійної громади є більшою, ніж 198 осіб, як це визначено в протоколі № 1 від 02.06.2023 (а.с. 143 т. 1; а.с. 43 - 47 т. 2).

64. Що стосується наданого позивачем протоколу загальних зборів Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцької парафії Черкаської єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв" № 1 від 31.05.2023, затвердженого керуючим Черкаською єпархією Української православної Церкви Митрополитом Феодосієм 01.06.2023, то суди дійшли висновку про те, що включення особами самих себе до членів релігійної громади не може свідчити про існування в релігійній громаді реального фіксованого членства. 

65. З огляду на відсутність фіксованого членства в Релігійній організації "Релігійна громада Свято-Троїцької парафії Черкаської єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв", обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про те, що на загальних зборах 02.06.2023 взяли участь 100% всіх членів релігійної громади, а тому враховуючи положення частини четвертої статті 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" та п. 2.9. Статуту 2017 року, для ухвалення рішення про зміну підлеглості Релігійної громади УПЦ с. Іркліїв було достатньо 99 голосів "за" (2/3 від 3/4 від 198), в той час як "за" проголосувало більше - 198. 

66. Щодо тверджень позивача про підтвердження на загальних зборах Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцької парафії Черкаської єпархії Української Православної Церкви с. Іркліїв" 31.05.2023 підлеглості релігійної громади у канонічних і організаційних питаннях Українській Православній Церкві та підпорядкованості Митрополиту Київському і всієї України Онуфрію і Священному Синоду Української Православної Церкви, то судами обгрунтовано зазначено про те, що Закон України "Про свободу совісті та релігійні організації" не містить положень щодо підтвердження існуючої підлеглості у канонічних та організаційних питаннях, а містить положення лише стосовно наявності можливості змінити таку підлеглість шляхом внесення відповідних змін до Статуту (положення) Релігійної громади внаслідок проведення членами релігійної громади загальних зборів.

67. При цьому, 31.01.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статутом юридичної особи" від 17.01.2019 № 2673-VІІ, згідно з яким визнано право Релігійної громади на вільну зміну підлеглості в канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні і за її межами релігійним центрам (управлінням) та встановлена нова процедура державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи.

68. Відповідно до пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи" від 17.01.2019, установлено, що у разі прийняття рішення щодо зміни своєї підлеглості релігійна організація повідомляє про таке рішення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, або обласні, Київську, Севастопольську міські державні адміністрації, а в Автономній Республіці Крим - Раду міністрів Автономної Республіки Крим, які забезпечують оприлюднення цього рішення на своєму офіційному веб-сайті. Статути (положення) релігійних організацій мають бути приведені у відповідність із цим Законом упродовж одного року з дня набрання ним чинності. До приведення статутів (положень) у відповідність із цим Законом релігійні організації керуються положеннями діючих статутів (положень) у частині, що не суперечить цьому Закону.

69. Згідно зі статтею 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з`їздах, конференціях. Статут (положення) релігійної організації не повинен суперечити чинному законодавству.

70. Відповідно до статті 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Для реєстрації статуту (положення) релігійної громади у новій редакції до органу реєстрації статуту подаються: 1) заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади; 2) статут (положення) релігійної громади у новій редакції. До статуту (положення) релігійної громади у новій редакції додатково подаються: 1) належним чином засвідчена копія протоколу (або витяг з протоколу) загальних зборів релігійної громади про внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної громади, ухвалених відповідно до порядку, визначеного у чинному на момент внесення змін статуті (положенні) релігійної громади, із зазначенням списку учасників цих загальних зборів; 2) оригінал чи належним чином засвідчена копія чинної на дату подання документів редакції статуту (положення) релігійної громади, до якого мають бути внесені зміни і доповнення, з відміткою про державну реєстрацію (з усіма змінами, що до нього вносились), та оригінал свідоцтва, виданого органом реєстрації (якщо таке видавалося).

71. Згідно з частиною дев`ятнадцятою статті 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам.

72. Пунктом 1 частини першої статті 30 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, забезпечує проведення державної політики щодо релігій і церкви шляхом: здійснення реєстрації статутів (положень) релігійних організацій, зазначених у частині другій статті 14 цього Закону, а також змін і доповнень до них.

73. Стаття 15 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" регулює порядок відмови в реєстрації статуту (положення) релігійної організації.

74. Судами встановлено про подачу документів на реєстрацію Статуту у новій редакції - ОСОБА_10 (завідуючим канцелярією Управління Черкаської єпархії Української Православної Церкви (ПЦУ)), який є уповноваженою особою на вчинення відповідних дій згідно з протоколом № 1 Загальних зборів віруючих релігійної громади від 02.06.2023.

75. Тому, суди обґрунтовано зазначили про те, що дії відповідача - 2 відповідали вимогам чинного законодавства, із врахуванням того, що у останнього були відсутні підстави для відмови у реєстрації в новій редакції Статуту Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв". 

76. Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми статей 2, 5, 7, 8, 12, 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" № 987-XII від 23.04.1991 та про відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права.

77. 02.06.2023 на загальних зборах членів релігійної організації приймалось рішення лише про перехід до Православної Церкви України, про внесення змін до Статуту релігійної організації шляхом прийняття його в новій редакції. Тоді як будь-якого рішення щодо відвідування храму чи встановлення заборон про таке на вказаних зборах не приймалось.

78. При цьому, зацікавлена особа та частина громади, яка не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем), чим Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації" гарантуються права останнім на утворення нової релігійної громади з бажаним канонічним підпорядкуванням, тобто сповідувати обрану релігію, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні переконання, а також відвідувати храм.

79. Оскільки загальні збори від 02.06.2023, на яких приймались, серед іншого, рішення про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях релігійної громади та зміни до Статуту Релігійної громади, проводились без порушень вимог чинного законодавства, умов Статуту (чинного на момент проведення зборів), враховуючи відсутність невідповідності Статуту (у новій редакції) нормам чинного законодавства, позивачем не доведено порушення його прав відповідачами і, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позову.

80. Наведеним спростовуються доводи скаржника щодо незаконності проведення загальних зборів у питаннях зміни підлеглості Релігійної громади та внесення змін до Статуту, а також про наявність порушення відповідачами прав позивача у межах процедури зміни підлеглості у канонічних та організаційних питаннях певної Релігійної громади, що відбулося за наслідками відповідних загальних зборів Релігійної громади та подальших вчинених відповідачами 2 та 3 затверджувальних та реєстраційних дій.

81. Щодо аргументів скаржника про те, що суди не застосували норми частин сімнадцятої та вісімнадцятої статті 14 цього Закону, і відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах, колегія суддів зазначає наступне.

82. Згідно з наведеними положеннями вказаної норми закону, у разі подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, а також обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим неповного переліку документів, визначеного у цій статті, та/або оформлення їх без дотримання встановлених вимог, відсутності у статуті (положенні) релігійної організації відомостей, встановлених частиною третьою статті 12 цього Закону, релігійній організації пропонується у межах строків, встановлених цим Законом, усунути виявлені недоліки. У разі якщо релігійна організація не усунула виявлені недоліки протягом встановлених строків, всі документи, які надійшли до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, крім заяви про реєстрацію статуту (положення) релігійної організації (змін до них), повертаються їй супровідним листом із роз`ясненням причин такого повернення.

83. Із встановлених судами попередніх інстанцій обставин не вбачається наявності обставин щодо подання релігійною організацією неповного переліку документів та/або оформлення їх без дотримання встановлених вимог, або ж відсутності у статуті (положенні) релігійної організації відомостей, встановлених частиною третьою статті 12 цього Закону.

84. Натомість судами встановлено, що загальні збори від 02.06.2023, на яких приймались, серед іншого, рішення про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях релігійної громади та зміни до Статуту Релігійної громади, проводились без порушень вимог чинного законодавства, умов Статуту (чинного на момент проведення зборів) та за відсутності невідповідностей Статуту (у новій редакції) нормам чинного законодавства.

85. Правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц.

86. Враховуючи встановлені обставини, у Суду відсутні підстави формувати правові висновки, які стосуються невиконання релігійною організацією вимог закону щодо відповідного переліку документів, або ж щодо недоліків у їх оформленні. 

87. Відтак, у цій справі не встановлено обставин, які б свідчили про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, в тому рахунку положень частин сімнадцятої та вісімнадцятої статті 14 цього Закону під час розгляду цієї справи.

88. Наведеним спростовуються доводи скаржника з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не застосували норми частин сімнадцятої та вісімнадцятої статті 14 цього Закону, і відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах.

89. Щодо доводів скаржника про те, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду не відповідають вимогам ГПК України, є необґрунтованими, суди істотно порушили норми процесуального права, а саме статей 73, 76 - 79, 86 ГПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, оскільки ці суди не дослідили зібрані у справі докази і не оцінили їх згідно вимог статті 86 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне. 

90. Обґрунтовуючи вказані аргументи, скаржник зазначає про те, що судами не встановлено яким чином загальні збори однієї особи - Релігійної громади Свято-Троїцький собор Української Православної Церкви могли приймати рішення щодо зміну статуту, органів управління іншої юридичної особи - Релігійної організації "Релігійна громади Свято-Троїцька парафія Черкаської єпархії Української Православної Церкви", враховуючи, що ідентифікаційний код 24410955 належить саме Релігійній організації "Релігійна громади Свято-Троїцька парафія Черкаської єпархії Української Православної Церкви", а не Релігійній громаді Свято-Троїцький собор Української Православної Церкви.

91. Як встановлено судами попередніх інстанцій 02.06.2023 на Загальних зборах віруючих релігійної громади Свято-Троїцького собору Української Православної Церкви (ЄДРПОУ - 24410955) прийнято, зокрема, такі рішення, які оформлено протоколом № 1: 5. Змінити підлеглість Релігійної громади: Свято-Троїцький Собор Української Православної Церкви (ЄДРПОУ 24410955) (Україна, 19950, Черкаська обл., Чорнобаївський район, село Іркліїв, вулиця Богдана Хмельницького) у канонічних та організаційних питаннях, а саме вийти зі складу Черкаської єпархії Української Православної Церкви та увійти до складу Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) шляхом релігійного об`єднання - Православної Церкви України, а також визначити, що Релігійна громада канонічно та організаційно підпорядковується Управлінню Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) та Київській Митрополії Української Православної Церкви (Православної Церкви України), є підзвітною єпархіальним зборам та єпархіальному архієрею Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України). 6. Змінити найменування Релігійної громади: з Свято-Троїцький Собор Української Православної Церкви на Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) с. Іркліїв". 

92. 30.06.2023 державним реєстратором Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Штриком Є.А. проведено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу із ідентифікаційним кодом 24410955, про що зроблено запис № 1009601070007000100.

93. Скаржником в свою чергу не спростовано, що Релігійна організація "Релігійна громади Свято-Троїцька парафія Черкаської єпархії Української Православної Церкви", Релігійна громада "Свято-Троїцький собор Української Православної Церкви" та Релігійна організація "Релігійна громада Свято-Троїцький собор Черкаської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) є однією і тією ж юридичною особою із спільною ідентифікуючою ознакою - кодом ЄДРПОУ - 24410955.

94. В свою чергу зміну найменування вже існуючої релігійної організації, зміну її підлеглості у канонічних та організаційних питаннях не можна вважати створенням нової юридичної особи.

95. Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду не відповідають вимогам ГПК України, є необґрунтованими, суди істотно порушили норми процесуального права, а саме статей 73, 76 - 79, 86 ГПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, оскільки ці суди не дослідили зібрані у справі докази і не оцінили їх згідно вимог статті 86 ГПК України (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України з урахуванням пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

96. Пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

97. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).

98. З огляду на наведене, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 у справі № 910/19656/23 без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

Судові витрати

99. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника. 

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 у справі № 910/19656/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді О. Баранець

Г. Вронська