КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 759/25648/25
номер провадження: 33/824/1503/2026
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чепурного Володимира Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Чепурного Володимира Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Чепурний В.В. в інтересах  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Також до апеляційної скарги Чепурний В.В. додав клопотання, в якому просить поновити строк для подання апеляційної скарги на рішення судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що судове засідання проводилося без участі ОСОБА_1 , який повідомлення про виклик у судове засідання не отримував, а в матеріалах справи відсутні відомості про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи. Про факт притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 випадково дізнався тільки 02 лютого 2026 року, а копію оскаржуваної постанови захисником було отримано лише 03 лютого 2026 року під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується відповідною розпискою.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що в якості доказів вчинення даного адміністративного правопорушення до протоколу долучено відео з нагрудних бодікамер 472014, 472662, розписка та направлення, які не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Вказує, що до матеріалів справи не долучені в якості доказу будь-які фактичні дані, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.2-4 ст.126 КУпАП, до 20 жовтня 2025 року, в період з 20 жовтня 2024 року по 20 жовтня 2025 року.
Зазначає, що в постанові судді не зазначено коли саме ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.2-4 ст.126 КУпАП, при яких обставинах, яким органом його притягнуто до адміністративної відповідальності та за якою саме частиною ст.126 КУпАП. Відсутня вказана інформація і в матеріалах справи.
Також посилається на те, що до матеріалів про адміністративне правопорушення додано оптичні диски, які не зазначені в додатках до протоколу. Також в протоколі відсутній запис про те, що здійснювалась відеофіксація, не зазначено носій (прилад), з якого диск сформований (номер, назва, тощо).
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чепурного КВ.В., які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, й просили їх задовольнити, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року у справі щодо ОСОБА_1 , оскільки наведені в ньому обставини дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.
Згідно з ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Відповідно до положень ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що 08 грудня 2025 року суддею першої інстанції розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 (а.с.8-9).
Доказів того, що ОСОБА_1 був повідомлений судом першої інстанції матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
З матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2026 року адвокат Чепурний В.В. ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується його розпискою на клопотанні про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.14).
Матеріали справи не містять доказів того, що  ОСОБА_1 або його захисник ознайомилися із постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року раніше ніж 03 лютого 2026 року.
11 лютого 2026 року, тобто протягом десяти днів з дня ознайомлення з постановою судді, адвокат Чепурний В.В. подав апеляційну скаргу на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року.
За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) п.1 ст.6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст.6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).
Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені адвокатом Чепурним В.В. у клопотанні доводи про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року підлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги про закриття провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Частиною 5 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (частина 2), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (частина 3), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (частина 4).
У відповідності до пункту 2.1 а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Висновок судді першої інстанції про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, у зв`язку з повторним протягом року вчиненням правопорушення, передбаченого ч.2 цієї статті, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Винуватість ОСОБА_1 у повторному протягом року порушенні пункту 2.1 а) ПДР за обставин, викладених у постанові судді першої інстанції, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2025 року серії ЕПР1 №488686, згідно з яким 20 жовтня 2025 року о 10 год 55 хв. в місті Києві по проспекту Берестейський водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Elantra», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , не маючи права керування таким, порушення вчинено повторно протягом року - постанова ЕНА №5872453 від 05 жовтня 2025 року, чим порушив п.2.1 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.1);
копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5872453, з якої слідує, що 05 жовтня 2025 року о 16 год 24 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса 210 км 650 м, Черкаська область, Уманський район, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год». Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС 000424. При перевірці документів встановлено, що водій не має права керування даним транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.4);
відеозаписами з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських (а.с.5).
У рішеннях ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Апеляційний суд враховує, що вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Таким чином, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що до матеріалів справи не долучені в якості доказів будь-які фактичні дані, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.2-4 ст.126 КУпАП до 20 жовтня 2025 року, в період з 20 жовтня 2024 року по 20 жовтня 2025 року, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи. 
Як встановлено вище, в матеріалах справи наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5872453, з якої слідує, що 05 жовтня 2025 року о 16 год 24 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса 210 км 650 м, Черкаська область, Уманський район, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год». Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС 000424. При перевірці документів встановлено, що водій не має права керування даним транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.4).
Матеріали справи не містять даних про те, що вказана постанова серії ЕНА №5872453 від 05 жовтня 2025 року скасована і таких доказів сторона захисту суду не надала.
При цьому із переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису видно, що на місці події ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що у нього відсутнє посвідчення водія (10 год 50 хв. відеозапису).
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт відсутності у нього посвідчення водія під час його зупинки 20 жовтня 2025 року. 
За таких обставин висновок судді першої інстанції про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, у зв`язку з повторним протягом року вчиненням правопорушення, передбаченого ч.2 цієї статті, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним та не спростований стороною захисту.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що до матеріалів про адміністративне правопорушення додано оптичні диски, які не зазначені в додатках до протоколу, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис про те, що здійснювалась відеофіксація та не зазначено носій (прилад), з якого сформований диск (номер, назва, тощо), є безпідставними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №488686, складеного відносно ОСОБА_1 , у пункті 10 зазначено, що технічний засіб відеозапису №472014, 472662 (а.с.1).
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що в оскаржуваній постанові судді не зазначено коли саме ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.2-4 ст.126 КУпАП, при яких обставинах, яким органом його притягнуто до адміністративної відповідальності, та за якою саме частиною ст.126 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що вони не є підставою для скасування постанови судді.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2025 року серії ЕПР1 №488686 вказано, що 20 жовтня 2025 року о 10 год 55 хв. в місті Києві, проспект Берестейський, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким, порушення вчинено повторно протягом року - постанова ЕНА №5872453 від 05 жовтня 2025 року, чим порушив п.2.1 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.1).
До вказаного протоколу долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5872453, з якої слідує, що 05 жовтня 2025 року о 16 год 24 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса 210 км 650 м, Черкаська область, Уманський район, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год». Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС 000424. При перевірці документів встановлено, що водій не має права керування даним транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.4).
Таким чином у протоколі про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2025 року серії ЕПР1 №488686, складеного відносно ОСОБА_1 , зазначено та доданими до нього доказами підтверджено повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Апеляційний суд наголошує, що надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом справи, оцінки доказів та тлумачення закону шкодить інтересам правопорядку та правосуддя та є настільки ж небезпечним, як правовий нігілізм.
Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема, за наявності технічних помилок, неправильного зазначення часу або місця, не вручення похідних процесуальних документів та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Отже, оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Чепурного В.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Поновити захиснику ОСОБА_1  - адвокату Чепурному Володимиру Вікторовичупроцесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргуадвоката Чепурного Володимира Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.М.Верланов