Справа № 743/155/26
Провадження №1-кп/743/30/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі: 
головуючого – судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Ріпки об`єднані в підготовчому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026270450000004 від 07.01.2026 та № 12026275470000008 від 23.02.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився всмт. Замглай Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, не працюючого офіційно, одруженого, маючого на утримані неповнолітніх (малолітніх) дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого 16.01.2025 Куликівським районним судом Чернігівської області за статтею 1261 КК України до пробаційного нагляду строком на 2 роки, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 1261, частиною 3 статті 389 Кримінального кодексу України,
сторони: прокурор, обвинувачений, потерпілі, законний представник потерпілої, представник потерпілих
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 в період часу з 04.08.2024 по 18.10.2025, діючи в порушення вимог статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично вчиняв психологічне, фізичне та економічне насильство стосовно своєї доньки ОСОБА_6 , з якою спільно проживає однією сім`єю в одному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя останньої, а саме: ОСОБА_4 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв стосовно своєї дочки ОСОБА_6 дії, виражені у словесних образах, висловлюванні в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні, побоями та залякуванні, які викликали у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю, що виразилось у формі втрати позитивних емоцій, погіршило якість життя потерпілої особи та призвело до психоемоційного напруження та хронічного стресу, пов`язаного з систематичним спостереженням насильства в сім`ї та безпосереднім переживанням агресивної поведінки батька, а також гострого стресу та ризику розвитку емоційних та поведінкових порушень.
Так, 04.08.2024, близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї доньки ОСОБА_6 , а саме: виражався в її бік нецензурною лайкою та особистими образами, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
За даним фактом стосовно ОСОБА_4 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинським районним судом Чернігівської області від 17.09.2024 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
12.10.2024, близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї доньки ОСОБА_6 , а саме: ображав нецензурною лайкою та особистими образами, чим завдана шкода психологічного здоров`ю потерпілої.
За даними фактами стосовно ОСОБА_4 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за частиною 2 статті 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.11.2024 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
26.07.2025, близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно своєї доньки ОСОБА_6 , а саме: ображав її грубими нецензурними словами, вдарив в обличчя, в ході даних дій було завдано шкоду потерпілій.
За даними фактами стосовно ОСОБА_4 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 173-2 КУпАП, за результатами розгляду, якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.09.2025 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Однак, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї доньки ОСОБА_6 , належних висновків не зробив, та 18.10.2025, близько 16 години 30 хвилин, за адресою спільного проживання: за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, умисно та систематично, в присутності трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , висловлювався нецензурною лайкою в бік дружини ОСОБА_8 та дав ляпаса по обличчю останньої, а також висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_6 , чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 , а також вчинив економічне насильство стосовно ОСОБА_6 , а саме: проявляючи агресію в її бік виганяв її з будинку словесно та виштовхував фізично, тим самим позбавляючи житла, однак дії з виштовхування з будинку були припинені старшим сином ОСОБА_5 .
Сукупністю вказаних дій ОСОБА_4 викликав у ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя та призвело до психоемоційного напруження та хронічного стресу, пов`язаного з систематичним спостереженням насильства в сім`ї та безпосереднім переживанням агресивної поведінки батька, а також гострого стресу та ризику розвитку емоційних та поведінкових порушень.
Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), пункт b статті 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в зоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_6 , кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене статтею 1261 КК України.
ОСОБА_4 в період часу з 26.07.2025 по 18.10.2025, діючи в порушення вимог статті 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , з якою спільно проживає однією сім`єю в одному будинку за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у шлюбі, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя останньої, а саме: ОСОБА_4 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв стосовно своєї дружини ОСОБА_8 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюванні в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні, побоями та залякуванні, які викликали у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю, що виразилось у формі втрати позитивних емоцій, погіршило якість життя потерпілої особи та призвело до втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку.
Так, 26.07.2025, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , а саме: ображав її грубими нецензурними словами, вдарив в обличчя, в ході даних дій було завдано шкоду потерпілій.
За даними фактами стосовно ОСОБА_4 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинським районним судом Чернігівської області від 01.09.2025 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
31.08.2025, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_4 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , яке полягало в висловлюванні погроз та нецензурної лайки в її бік, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.
За даними фактами стосовно ОСОБА_4 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 173-2 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.01.2026 останнього визнано винним у вчиненні домашнього насильства та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Однак, ОСОБА_4 будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , належних висновків не зробив, та 18.10.2025, близько 16 години 30 хвилин, за адресою спільного проживання: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, умисно та систематично, в присутності трьох дітей: ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинив стосовно ОСОБА_8 , з якою спільно проживає однією сім`єю, перебуває у шлюбі, домашнє насильство фізичного, психологічного та економічного характеру, а саме: висловлював погрози та нецензурні лайки в її бік, дав ляпаса по обличчю, а також, проявляючи агресію в її бік, виганяв її з будинку словесно та виштовхував фізично, тим самим позбавляючи житла, однак дії з виштовхування з будинку були припинені старшим сином ОСОБА_5 .
Сукупністю вказаних дій ОСОБА_4 викликав у ОСОБА_8 побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдавши шкоду психічному здоров`ю, що виразилося у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя та призвело до втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку, та у подальшому встановленні медичного діагнозу – гостра реакція на стрес.
Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), пункт b статті 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в зоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного, та економічного насильства щодо подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_8 , кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене статтею 1261 КК України.
Крім того, вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2025 ОСОБА_4 засуджено за статтею 1261 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки та на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 2 статті 591 КК України на засудженого ОСОБА_4 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Приписами частини 1 статті 591 КК України передбачено, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Згідно із частинами 2, 3 статті 591 КК України, на засудженого до пробаційного нагляду судом покладаються обов`язки, серед яких: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Положеннями частини 4 статті 491 КВК України закріплено обов`язок виконання засудженим до покарання у виді пробаційного нагляду визначених законом та покладених судом обов`язків.
Відповідно до частини 3 статті 493 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених статтею 491 КВК України, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду. Систематичним вважається невиконання без поважних причин три і більше разів обов`язків, передбачених статтею 491 КВК України, покладених на особу рішенням суду, або вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень.
24.02.2025 до Чернігівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області Міністерства юстиції України надійшов на виконання вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2025 (вирок набрав законної сили 17.02.2025) стосовно ОСОБА_4 з відповідним розпорядженням суду про його виконання, на підставі чого засудженого ОСОБА_4 постановлено на облік у вказаному органі пробації. 
Надалі, 05.03.2025 засудженому ОСОБА_4 під підпис роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, останньому доведено обов`язки засуджених до покарання у виді пробаційного нагляду, передбачені статтею 491 КВК України, та наслідки ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, передбачені статтею 493 КВК України, у тому числі можливість притягнення його до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 КК України у разі ухилення від відбування такого виду покарання. 
Водночас, засуджений ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду та попередженим про негативно-правові наслідки ухилення від відбування покарання, достовірно знаючи про обов`язки, зокрема не вчиняти адміністративні правопорушення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, всупереч вимогам частини 3 статті 493 КВК України, вчинив адміністративне правопорушення, а саме: 17.06.2025, о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 180 КУпАП, за що 10.07.2025 був притягнутий Виконавчим комітетом Любецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу 136 гривень.
У подальшому, 01.07.2025, Чернігівським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, а також роз`яснено, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, зокрема у разі вчинення ним трьох і більше адміністративних правопорушень стосовно нього будуть надіслані матеріали до органів Національної поліції для притягнення його до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 КК України.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , будучи попередженим під особистий підпис про кримінальну відповідальність за невиконання покладених на нього судом обов`язків, свідомо ігноруючи покладені на нього зобов`язання, зокрема не вчиняти адміністративні правопорушення, всупереч вимогам частини 3 статті 493 КВК України, вчинив такі адміністративні правопорушення:
- 26.07.2025, о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-2 КУпАП, а саме домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно свого сина ОСОБА_5 , за що 01.09.2025 був притягнутий Ріпкинським районним судом до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу 1020 гривень, справа №743/1029/25;
- 26.07.2025, о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-2 КУпАП, а саме домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , за що 01.09.2025 був притягнутий Ріпкинським районним судом до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу 1020 гривень, справа №743/1029/25;
- 26.07.2025, о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-2 КУпАП, а саме домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно своєї доньки ОСОБА_6 , за що 01.09.2025 був притягнутий Ріпкинським районним судом до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу 1020 гривень, справа №743/1029/25;
- 26.07.2025, о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-8 КУпАП, а саме не виконав вимогу термінового заборонного припису, за що 01.09.2025 був притягнутий Ріпкинським районним судом до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу 1020 гривень, справа №743/1029/25;
- 31.08.2025, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-2 КУпАП, а саме домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_8 , за що 26.01.2026 був притягнутий Ріпкинським районним судом до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у виді штрафу 340 гривень, справа №743/104/26.
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 будучи, належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду та попередженим про негативно-правові наслідки ухилення від відбування зазначеного покарання, діючи умисно, ігноруючи обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 591 КК України та покладені на нього вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2025, всупереч приписам частини 3 статті 493 КВК України, вчинив три і більше адміністративних правопорушень, тим самим ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Відтак, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 389 КК України.
У судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання щодо визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження.
Прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого та ряд матеріалів кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодився, зазначив, що беззаперечно визнає свою винуватість, всі обставини в обвинувальному акті викладені вірно, він з ними погоджується, йому було роз`яснено судом про те, що має право на повний судовий розгляд та про обмеження апеляційного оскарження.
Потерпіла ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_6 , законний представник неповнолітньої ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , представник потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 - у судове засідання не з`явились, надавши заяви в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності та поклались на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 349 КПК України, на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також вивчення матеріалів кримінального провадження, які підтверджують процесуальні дії органу досудового розслідування.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 1261, частиною 3 статті 389 Кримінального кодексу України, визнає в повному обсязі, кримінальні правопорушення ним були вчинені саме за тих обставин, які викладені у обвинувальних актах. У тому, що вчинив вказані кримінальні правопорушення, він щиро розкаявся, пояснив, що дійсно засуджує свої вчинки, визнає їх злочинний характер. Додав, що з дня вчинення ним останнього адміністративного правопорушення більше не вживає алкогольних напоїв, став на шлях виправлення, працевлаштувався за тимчасовим договором на роботу з утримання полів з полуницею.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
В судових дебатах прокурор просив призначити міру покарання ОСОБА_4 за вчинене правопорушення, передбачене статтею 1261 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, за вчинене правопорушення, передбачене частиною 3 статті 389 КК України, у вигляді обмеження волі строком на один. На підставі статті 75 КК України просив звільнити ОСОБА_4 від звільнення від відбування покарання, призначивши іспитовий строк три роки. 
Органу пробації у своєму висновку зазначив, що досліджена інформація, що характеризує особу ОСОБА_4 за місцем його проживання, умов життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про неможливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, для мінімізації факторів ризику вчинення повторного правопорушення уповноваженим органом з питань пробації можуть бути залучені підприємства, установи, організації, визначені Банком ресурсів. Крім цього у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважає доцільним крім обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені частиною 3 статті 76 КК України, зокрема: виконати заходи передбачені пробаційною програмою, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Судовий розгляд провадження проводився стосовно обвинуваченого в межах пред`явлених обвинувачень. Зміни обвинувачень та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
Відтак, з урахуванням викладеного, в ході судового розгляду за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин об`єднаного кримінального провадження суд вважає доведеною винність ОСОБА_4  за всім обсягом пред`явлених йому обвинувачень, а відтак він повинен нести відповідальність за статтею 1261, частиною 3 статті 389 Кримінального кодексу України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активні дії, направлені на виправлення останнього протягом перебігу досудового розслідування та розгляду справи судом. 
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину повторно, вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, беззаперечне визнання вини.
Крім того суд враховує вік обвинуваченого, стан здоров`я (згідно наявних даних на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП «Ріпкинська центральна лікарня» не перебуває), нейтральну характеристику за місцем проживання.
Також судом враховано, що ОСОБА_4  засуджений 16.01.2025 Куликівським районним судом Чернігівської області за статтею 1261 КК України до пробаційного нагляду строком на 2 роки.
Враховуючи викладене суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за статтею 1261 КК України у виді позбавлення волі, за частиною 3 статті 389 КК України - у виді обмеження волі.
Відповідно до статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Враховуючи обставини справи суд вважає правильним визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі.
Судом встановлено, що обвинувачений був засуджений 16.01.2025 Куликівським районним судом Чернігівської області за статтею 1261 КК України до пробаційного нагляду строком на 2 роки.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення у даному провадженні ОСОБА_4 вчинив після набрання вироком Куликівським районним судом Чернігівської області від 16.01.2025 законної сили.
Станом на 07.04.2026 строк невідбутого покарання становить 10 (десять) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів.
Згідно з частиною 1 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Положеннями частини 4 статті 71 КК України встановлено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
З урахуванням встановленого, суд вважає за доцільне, застосувавши положення статті 72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_4 Куликівським районним судом Чернігівської області 16.01.2025 за статтею 1261 КК України.
Приймаючи до уваги пом`якшуючі покарання обставини, а також відомості про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання
ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а відтак йому слід визначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті 1261 КК України та звільнити його від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з призначенням іспитового строку, а також покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, визначених у статті 76 КК України, та застосувавши обмежувальні заходи, визначені статтею 911 КК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, тому враховуючи його поведінку під час судового розгляду, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком чинності. 
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України. 
Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись статтями 100, 373-376, частиною 15 статті 615 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 1261 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі частини 1 статті 70 КК України, з урахуванням частини 1 статті 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців приєднати частину від покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, що відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, визначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців.
На підставі частини 1 статті 71 КК України, з урахуванням частини 1 статті 72 КК України, за сукупністю вироків шляхом складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину від покарання за вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2025 у виді пробаційного нагляду строком 10 (десять) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів, що відповідає 5 (п`яти) місяцям 9 (дев`яти) дням позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України покласти на  ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі статті 911 КК України застосувати до  ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці та покласти на нього обов`язок пройти цю програму.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Після набрання вироку законної сили речові докази -особову справу № 03-2025 стосовно ОСОБА_4 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_11