Справа № 462/8394/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова
в складі: головуючої-судді - Гедз Б.М.
з участю секретаря – Сеньків Х.М.
представника позивача – адвоката Кісіля Р.-В.В.
третьої особи – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в: 

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності частку, яка на момент смерті належала її бабусі ОСОБА_4 у праві власності на квартиру, загальною площею 65,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 . В обґрунтування заявлених нею позовних вимог позивачка зазначає, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру, квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 (бабусі позивачки), ОСОБА_5 (батьку позивачки), ОСОБА_1 (мамі позивачки) та позивачці. Шлюб між її батьками розірваний 22.02.1994. ЇЇ батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 01.06.2016 уклала заповіт, згідно якого заповіла позивачці належну їй квартиру АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Позивачка звернулась до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , на підставі чого відкрито спадкову справу. Водночас, після спливу строку для отримання свідоцтва про право на спадщину, звернувшись до нотаріуса про видачу свідоцтва про на спадщину у видачі такого нотаріусом відмовлено із покликанням на те, що згідно відомостей спадкового реєстру з`ясовано, що наявний ще один заповіт, складений спадкодавцем 08.09.2017, тобто після оформлення заповіту на позивачку 01.06.2016. З огляду на те, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом, укладеним 08.09.2017 мало відбутись до 22.12.2021, однак згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на згадане спадкове майно – квартиру АДРЕСА_2 ні за ким о даний час так і не зареєстроване. В той же час позивачка вказує, що постійно проживає за адресою проживання спадкодавця з 08.03.1998, відтак за відсутності інших спадкоємців претендує на спадкове майно, що залишилось після смерті бабусі ОСОБА_4 на підставі заповіту від 01.06.2016. Просила позов задоволити. 
Ухвалою судді від 06.11.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачці розяснено які саме недоліки озову слід усунути, порядок та строки їх усунення. 
15.11.2024, на виконання вимог ухвали від 06.11.2024 про залишення позовної заяви без руху, представником позивача – адвокатом Кісілем Р.-В.В. подано до суду письмову заяву про усунення недоліків.
Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 20.11.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.01.2025 задоволено клопотання представника позивача – адвоката Кісіля Р.-В.В. про витребування доказів, постановлено витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Давидчак С.В. належним чином завірену коію заповіту, посвідченого 08.09.2017 та зареєстрованого у реєстрі за № 61191861, заповідачем за яким є ОСОБА_4 
23 квітня 2025 року ухвалами суду задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів, постановлено витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк Світлани Вікторівни належним чином завірену копію спадкової справи № 42/2021, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Давидчак Соломії Володимирівни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інформаційну довідку (витяг) зі Спадкового реєстру про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , та інформацію про те, чи видавалось гр. ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.09.2017, виданим померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 
В суді представник позивача – адвокат Кісіль Р.-В.В. заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задоволити.
Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позивачкою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечила проти задоволення позову. Пояснила, що позивачка у справі є її донькою, а померла ОСОБА_4 є її свекрухою, хоча шлюб з чоловіком – ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , розірваний ще у 1994 році. Ще за життя ОСОБА_4 у спірній квартирі АДРЕСА_2 , проживав ОСОБА_3 , орендуючи кімнату у померлої. Вказала, що обізнана про існування складеного ОСОБА_4 заповіту на ОСОБА_3 , але вказує, що він лише квартирант, чужа для їхньої сім`ї людина. Складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заповіт ніхто не оскаржував, судових спорів з приводу визнання недійсним такого заповіту, наскільки їй відомо, немає. ОСОБА_3 і станом на зараз проживає у спірній квартирі, покликаючись на наявне в нього право власності на неї. 
Відповідачі у справі: Львівська міська рада та ОСОБА_3 належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явились, при цьому уповноважений представник Львівської міської ради – Попович Я.М. 10.02.2026 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд вказаної справи проводити за його відсутності, оскільки як вбачається із матеріалів справи позивачка належить до п`ятої черги спадкоємців майна після смерті померлої ОСОБА_4 , спір виник не з вини Львівської міської ради та при цьому інтереси Львівської міської ради також не порушуються у межах вказаного спору. 
Відповідач ОСОБА_3 , який про дату, час і місце судового розгляду справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, зокрема як і шляхом надсилання судових повісток рекомендованою поштовою кореспонденцією за адресою проживання останнього, так і шляхом поміщення оголошення про його виклик у судові засідання на офіційному сайті «Судова влада України», на виклики суду жодного разу не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, правом подати такий не скористався, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду також не поступала. 
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали спадкової справи № 42/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх у сукупності, приходить до такого висновку.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Матеріалами справи, а саме згідно із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 . Виданого 29 червня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) встанволено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 02 грудня 2002 року Відділом приватизації державного житлового фонду, згідно із розпорядженням від 02 грудня 2002 року, померлій ОСОБА_4 , а також ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 праві приватної, спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 .
Як встановлено із свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , виданого 22 травня 1996 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22 лютого 1994 року. 
Від шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась донька – ОСОБА_7 (згідно із свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 04.04.2015, після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 10.10.1991 відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів. 
У відповідності до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_5 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського юстиції 19.02.2016, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . 
Згідно із заповіту від 01.06.2016, зареєстрованого у реєстрі за № 458 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Давидчак С.В., ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй квартиру АДРЕСА_2 заповіла своїй внучці гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Із матеріалів спадкової справи № 42/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , заведеної приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В., зокрема відомостями довідки № 3043, виданої ЛКП «Сигнівка», встановлено, що за місцем реєстрації померлої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , на час її смерті була та є зареєстрована за вказаною адресою ОСОБА_2 .
07 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 . 
При цьому, як вбачається із змісту поданої ОСОБА_2 нотаріусу заяви, остання вказувала про те, що їй відомо про зміст заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Давидчак С.В. 08.09.2017 за реєстровим номером № 905, відповідно до якого померла належну їй квартиру АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_3 . 
Так, згідно витягу зі Спадкового реєстру вбачається наявність двох чинних заповітів, оформлених спадкодавцем ОСОБА_4 : зареєстрований у спадковому реєстрі за № 59041888 від 01.06.2016 № 458, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Давидчак С.В., та зареєстрований у спадковому реєстрі за № 61191861 від 08.09.2017 № 905, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Давидчак С.В.

Як встановлено із заповіту, зареєстрованого у реєстрі за № 905, посвідченого 08.09.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Давидчак С.В., ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
За матеріалами спадкової справи № 42/2021 до майна померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , а саме: квартири АДРЕСА_3 , вказуючи, що спадкоємців до обов`язкової частки у спадщині немає. 
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За приписами статті 1218 цього ж Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1233 ЦК України).
При цьому право дієздатності фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України).
Положеннями ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.
Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (ст. 1236, 1245 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ст. 1268, 1269 ЦК України).
За змістом ст. 1270, 1296 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 просить визнати право власності у порядку спадкування за законом на частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на час смерті померлій ОСОБА_4 , покликаючись на пропуск спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 строку на отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, неормлення права власнсоті на спадкове майно. 
Відповідно до частин 1-3 статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.
Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Під час судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 із дотриманням вимог ст. 1270 ЦК України, протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавиці ОСОБА_4 - 16.08.2021 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В. із заявою про прийняття спадщини після її смерті за заповітом та інформація про відмову ним надалі від спадщини за заповітом відсутня. 
Складений ОСОБА_4 08.09.2017 заповіт щодо розпорядження належним їй майном – квартирою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 чинний, в момент його оформлення спадкодавицею у розумінні ст. 1254 ЦК України скасував попередній заповіт, зареєстрований за № 458 від 01.06.2016 і оформлений на ім`я позивачки, будь-які відомості про визнання заповіту, складеного спадкодавцем пізніше на ім`я ОСОБА_3 недійсним, зокрема у судовому порядку, на час розгляду цієї справи, в суду відсутні.
В той же час відсутність у спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , свідоцтва про право на спадщину, всупереч покликанням позивачки, не може слугувати підставою для автоматичного переходу права спадкування до спадкоємця за законом. 
Позивачкою не наведено обставин наявності в неї права на обов`язкову частку у спадщині у відповідності до ст. 1241 ЦК України, чи факту неохоплення заповітом, скаледного на імя ОСОБА_3 , усієї спадщини після смерті ОСОБА_9 , водночас за положенням ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, тобто у спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. 
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові № 463/6829/21 від 22 березня 2023 року, на такі ж обставини звернуто увагу Верховним Судом і у постанові № 609/1231/19 від 18.02.2021. 
У постанові № 725/3352/23 від 06.05.2024 Верховний Суд також вказує, що відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
А у своїй постанові від 27 вересня 2022 року у справі № 199/315/21 Верховний Суд зазначив, що цивільним законодавством України не встановлено конкретного кінцевого строку для звернення спадкоємця, який прийняв спадщину, з заявою що видачу свідоцтва про право на спадщину.
Із системного аналізу наведеного вбачається, що неотримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на майно, якщо спадщина була прийнята ним вчасно, лише унеможливлює розпорядження таким спадковим майном. 
Відповідно до положення ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи наявні матеріали справи та встановлені в ході судового розгляду обставини, беручи до уваги засади змагальності сторін у справі та те, що за принципами цивільного процесу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до переконання про відсутність підстав, передбачених законом для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог. 
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування - відмовити. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач-1: Львівська міська рада, ЄДРПОУ: 04055896, юридична адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Відповідач-2:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 

Третя особа:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 06.03.2026.

Суддя: (підпис)        Б.М. Гедз
З оригіналом згідно. Оригінал рішення у справі № 462/8394/24.
Суддя:          Б.М.Гедз