Справа № 308/1585/26
3/308/700/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року           м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., з участі потерпілої ОСОБА_1 та її представника адвоката Турецька Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Ужгород, матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності, відносно громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

24.01.2026 року о 22 год. 00 хв. гр. ОСОБА_2 , за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме психологічного та фізичного характеру, які полягали в триманні за руки, ображав таку нецензурною лайкою, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань. Внаслідок чого, могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю гр. ОСОБА_1 , тим самим ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
27.02.2026 року від представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Турецької Є.А. до суду докази по справі, а саме: акт №14 оцінки потреб сім`ї Ужгородського міського центру соціальних служб (далі за текстом УМ ЦСС); висновок оцінки потреб сім`ї від 28.01.2026 року; відповідь УМ ЦСС № 264/01-17 від 26.02.2026 року на адвокатський запит; акт 37 оцінки потреб сім`ї/особи УМ ЦСС; висновок оцінки сім`ї від 18.02.2026 року; заява ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Ужгородської міської ради про безпосередню загрозу життю та здоров`ю дитини, фінансову неспроможність матері та створення нею небезпечних умов.
02.03.2026 року від захисника ОСОБА_2 – адвоката Володченкова Є.Ю. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Вказує, що сторона захисту категорично заперечує вину ОСОБА_2 , вважає протокол безпідставним, а дії сторони потерпілої — відвертою маніпуляцією та штучним створенням доказової бази для майбутніх спорів щодо дитини.
ОСОБА_3 зазначає, що єдиним об`єктивним, безстороннім та безперервним джерелом інформації про події 24.01.2026 року є відеозапис з портативних відеореєстраторів (бодікамер) працівників поліції. Поліцейські склали протокол виключно зі слів зацікавленої особи, однак детальне дослідження відеозапису повністю спростовує факт вчинення правопорушення та доводить відсутність складу ст. 173-2 КУпАП. Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, який би підтверджував факт вчинення ОСОБА_2 будь-яких дій фізичного характеру відносно ОСОБА_4 . Навпаки, на переконання сторони захисту, об`єктивні дані відеофіксації повністю це спростовують.
Також вказує про відсутність висновку судово-медичного експерта або довідки лікаря про наявність тілесних ушкоджень чи фізичного болю, сам лише факт словесної вказівки потерпілої на застосування до неї фізичної сили не є достатнім доказом фізичного насильства. Щодо долучених представником потерпілої документів (довідки психологів, акти УМЦСС) зазначає, що такі є відвертою процесуальною маніпуляцією та штучним створенням доказової бази постфактум з огляду на те, що стан потерпілої в день події був спокійним, що зафіксовано відеокамерою поліцейських.
Окрім цього , захисник Володченков Є.Ю. у поясненнях стверджує, що конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був спровокований останньою, оскільки саме вона в той день прийшла пізно додому в стані алкогольного сп`яніння. Тому вважає, що реакція ОСОБА_2 на поведінку матері була абсолютно правомірною. Справедливе обурення батька фактом тривалої відсутності матері та її поверненням до малолітньої дитини напідпитку є його нормальною, закономірною реакцією, спрямованою виключно на захист інтересів, безпеки та здоров`я дитини, а не актом умисного «домашнього насильства».
У зв`язку з наведеним у клопотанні, просить закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 та її представник Турецька Є.А. підтримали обставини викладені у протоколі та пояснення наданні письмово суду, просили визнати ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накласти на останнього адміністративне стягнення. ОСОБА_1 наголосила на тому, що відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис , як стосовно кривдника від 24.01.2026 року, оскільки такий неодноразово вчиняє насильство щодо неї, та вона хвилюється за себе да свою малолітню дитину. 
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв.
Захисник ОСОБА_2 – адвокат Володченков Є.Ю. у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим, для проведення судового засідання в режимі відеоконференції на зв`язок не з`явився .
Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 та її представника Турецької Є.А. , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі, приходжу до наступних висновків.
За приписами статті 245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно вимог ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку); особливий (особа, на яку вже було накладено адміністративне стягнення за вчинення аналогічного правопорушення - ч. 2 цієї статті).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Згідно з п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
У п. 17 вказаного Закону, зазначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення що у вину гр. ОСОБА_2 , ставиться те, що він 24.01.2026 року о 22 год. 00 хв. за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї співмешканки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме психологічного та фізичного характеру, які полягали в триманні за руки, ображав нецензурною лайкою, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань. Внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю гр. ОСОБА_1 .
Відповідно до п.6 ч.3 ст. 6 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017, до інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать в тому числі і суди.
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8,9 Конституції України,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 202038 від 24.01.2026 року, копією термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_2 від 24.01.2026 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_1 від 24.01.2026 року.
Також у судовому засіданні були досліджені надані представником потерпілої – адвокатом Турецькою Є.А. акт №14 оцінки потреб сім`ї Ужгородського міського центру соціальних служб (далі за текстом УМ ЦСС); висновок оцінки потреб сім`ї від 28.01.2026 року; акт 37 оцінки потреб сім`ї/особи УМ ЦСС; висновок оцінки сім`ї від 18.02.2026 року, з яких слідує, що за результатами оцінювання потреб, з`ясовані складні життєві обставини ОСОБА_1 , основними ознаками та чинниками, які їх спричинили є особливість характеру співмешканця, психологічне, фізичне насильство.
Наведені вище докази, узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому, в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді та спростовують заперечення адвоката Володченкова Є.Ю. та ОСОБА_2 про відсутність доказів наявності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини та з урахуванням альтернативної санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вважаю необхідним накласти на останього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 173-2 ч. 1, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 (шістсот вісімдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн. шістдесят коп.). 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
-витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського 
міськрайонного суду           М.М. Крегул