Справа № 420/3320/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІІ ОСОБА_1 з 85% сум грошового забезпечення до 70 % на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Херсонській області № 71/22/1/248-1321 від 10.12.2024 та обмеження виплати пенсії позивачу максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІІ у розмірі 85% від суми грошового забезпечення зазначеного у довідці Управління Служби безпеки України в Херсонській області № 71/22/1/248-1321 від 10.12.2024, без обмеженням її максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач) як одержувач пенсії за вислугу років у розмірі 85% від суми грошового забезпечення (вислуга років 30) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 року у справі № 420/33943/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки № 71/22/1/248-1321 від 10.12.2024, виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки № 71/22/1/248- 1321 від 10.12.2024, виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Представник позивача 02.02.2026 звернулась з адвокатським запитом до відповідача, в якому просила повідомити «чи обмежується відсотковий розмір пенсії ОСОБА_1 . Якщо так – надати цьому документальне підтвердження. Чи обмежується пенсія ОСОБА_1 максимальним розміром. Якщо так – з яких правових підстав. Надати розрахунок пенсії ОСОБА_1 станом на цей час.».
З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 06.02.2026 № 2100-0306- 8/5338 позивачем встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 у справі № 420/33943/25, що набрало законної сили 01.12.2025, відповідачем у грудні 2025 року проведено перерахунок пенсії. Роз`яснено, що оскільки резолютивна частина судового рішення № 420/33943/25 не містить зобов`язань і вказівок щодо відсотка сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку та виплати пенсії, при перерахунку пенсії застосовано чинну норму статті 13 Закону № 2262 щодо максимального відсотка сум грошового забезпечення - 70%. Також повідомлено, що відповідно до статті 2 статті Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI виплата перерахованої позивачу пенсії обмежується максимальним розміром та не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що станом на цей час становить – 25 950,00 грн.
Опрацюванням протоколу перерахунку пенсії позивачем встановлено, що станом на 01.02.2026 розмір нарахованої пенсії ОСОБА_1 становить 27 452,36 грн. Однак, до виплати – 25 950 грн. Тобто виплата пенсії обмежується десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Крім того, встановлено, що пенсія виплачується у розмірі 70% від суми грошового забезпечення замість 85% (вислугу років 30). 
Позивач уважає дії відповідача щодо проведення перерахунку та виплати призначеної позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 70% сум грошового забезпечення та обмеження виплати пенсії максимальним розміром протиправними, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою від 11.02.2026 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/3320/26 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.
27.02.2026 року до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що мотивувальна та резолютивна частина судового рішення у справі № 420/33943/25 не містить вказівок і зобов`язань щодо відсотка сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку та виплати пенсії. Відповідно до частини другої пункту ”в” статті 13 Закону № 2262 (в редакції Закону №1166-VI) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Відповідно до ст.43 Закону № 2262, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали. Отже, оскільки розмір пенсії визначається відповідно до норм закону, що діють на дату з якої переглядається її розмір, то, в разі перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки, максимальний розмір пенсій за вислугою років не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, а не 85% (дана норма втратила чинність з набранням чинності Закону №1166-VI), як того вимагає позивач. Крім того, частина друга пункту ”в” статті 13 Закону № 2262 (в редакції Закону №1166- VI) неконституційною не визнавалася.
Стосовно виплати пенсії без обмеження максимального розміру відповідач вказує, що Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 (далі – Рішення №7-р) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону №3668 зі змінами, що поширюють свою дію на Закон №2262, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. У пункті 3 резолютивної частини Рішення №7-р Конституційний Суд України зазначив, що приписи статті 2 Закону №3668, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (з 12.04.2023). На сьогодні законодавче регулювання питання щодо обмеження розмірів пенсій, призначених за Законом № 2262, для зазначеної категорії осіб відсутнє. За таких обставин, відповідач уважає, що виходячи з мотивувальної та резолютивної частин Рішення №7-р, а також враховуючи норму обмеження максимальним розміром пенсії, підлягають пенсії призначені з 12.04.2023 особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. Вищевказана позиція узгоджується із роз`ясненнями наданими Міністерством соціальної політики України №5605/0/2-23/54 від 02.05.2023 наданими на запит Пенсійного фонду України щодо виплати без обмеження максимальним розміром пенсії призначених за Законом№2262-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022. В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні документи, які підтверджують його безпосередню участь у захисті суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, тому підстави для виплати пенсії без обмеження максимальним розміром відсутні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років (30 рік) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка була призначена йому у розмірі 85 % від суми грошового забезпечення.
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 14.01.2009 Пенсійним фондом України, підтверджено право позивача на одержання пенсії за вислугу років довічно.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 року у справі № 420/33943/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задоволено, а саме:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки № 71/22/1/248-1321 від 10.12.2024, виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області.;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки № 71/22/1/248-1321 від 10.12.2024, виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області, з урахуванням раніше виплачених сум.
02.02.2026 року представник позивача звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з запитом, в якому просила повідомити: « 1. Чи обмежується відсотковий розмір пенсії ОСОБА_1 . 2. Якщо так – надати цьому документальне підтвердження. 3. Чи обмежується пенсія ОСОБА_1 максимальним розміром. 4. Якщо так – з яких правових підстав. 5. Надати розрахунок пенсії ОСОБА_1 станом на цей час.».
На вказаний запит, листом від 06.02.2026 року № 2100-0306-8/5338, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 у справі № 420/33943/25, що набрало законної сили 01.12.2025, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 на підставі довідки № 71/22/1/248-1321 від 10.12.2024, виданої Управлінням Служби безпеки України в Херсонській області, з урахуванням раніше виплачених сум, у грудні 2025 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань. Резолютивна частина судового рішення №?420/33943/25 не містить зобов`язань і вказівок щодо відсотка сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку та виплати пенсії. При перерахунку пенсії застосовано чинну норму статті 13 Закону №2262 щодо максимального відсотка сум грошового забезпечення -70%. Таким чином, Головним управлінням було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №?420/33943/25 у межах покладених зобов`язань в установленому чинним законодавством порядку. 
Також повідомлено, що відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального Пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Розмір максимальної пенсії з 01.12.2022 становить 20930,00 грн, з 01.03.2024 становить 23610,00 грн, з 01.01.2026 — 25950,00 грн. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Разом з тим, 12.10.2022 Конституційний суд ухвалив рішення №7-р(ІІ)/2022 (даліРішення № 7-р), щодо забезпечення соціальних гарантій для захисників і захисниць України. Вищевказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. У Рішенні № 7-р Конституційний Суд України наголосив, що оспорювані приписи Закону № 3668, які обмежують максимальним розміром пенсії, призначеної (перерахованої) за Законом № 2262, зокрема особам, на яких поширено приписи частини п`ятої статті 17 Конституції України, не відповідають сутності соціальних гарантій високого рівня для таких осіб. Виходячи з мотивувальної та резолютивної частин Рішення № 7-р, а також враховуючи норму частини першої статті 2 Закону № 2262, підлягають виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії, призначені з 12.04.2023 особам, які під час служби збройно захищали суверенітет, територіальну цілісність та недоторканість України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року. Враховуючи вищевикладене, виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI.
Згідно розрахунку пенсії з 01.02.2026 року, наведеного в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 06.02.2026 року № 2100-0306-8/5338, позивачу нараховано пенсію (з надбавками) у розмірі 27452,36 грн., до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії визначено пенсію у розмірі 25950,00 грн.
Крім того, з вказаного розрахунку убачається, що відповідач зменшив основний розмір пенсії з 85% до 70 % сум грошового забезпечення.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеженням пенсії максимальним розміром, а також зменшення основного розміру пенсії з 85% до 70 % сум грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.
Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Так, згідно із пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 року (надалі - Порядок №45), пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено судом, пенсійним органом призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугу років (30 рроків), яка була призначена йому у розмірі 85 % від суми грошового забезпечення.
Суд зазначає, що відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, 100 процентів, до категорії 2,95 процентів.
Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності 01.10.2011 року, внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, 100 процентів, до категорії 2, 95 процентів.
27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності з 01.04.2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014 року.
Таким чином, положення статті 13 Закону №2262-ХІІ, якими максимальний розмір пенсії обмежено 70 відсотками грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після набрання чинності Законом №1166-VII з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.02.2021 року у справі №0940/2217/18.
Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.
Аналогічні правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 року за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року.
Таким чином, застосування відповідачем статті 13 Закону №2262-XII, яка регулює призначення пенсій, до правовідносин із перерахунку пенсії позивачу, є протиправним.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, про протиправність дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду від 29.10.2025 року у справі № 420/33943/25.
Щодо обмеження пенсії максимальним розміром суд зазначає таке.
Положення ст.43 Закону № 2262-ХІІ свого часу були доповнені згідно з пп.4 п.29 розд.II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" новою частиною наступного змісту: "Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зазначене положення в цілому було визнано неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008.
В подальшому, відповідно до п.8 ч.6 розд.ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VІ, частину п`яту ст.43 Закону № 2262-ХІІ було викладено у такій редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність2.
Згідно з ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 р. № 911-VIII, чинній з 01.01.2016 р. по 20.12.2016 р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Проте рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII зі змінами, а саме: ч.7 ст.43 вказаного Закону, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 положення ч.7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, починаючи з 20.12.2016 р. ч.7 ст.43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" вважається такою, що відсутня в зазначеному Законі.
Згідно Закону України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
Тобто, протягом 2017 року ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 р. у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 р. у справі № 638/6363/17 та від 12.03.2019 р. у справі № 522/3049/17.
Судом встановлено, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 року у справі № 420/33943/25, ГУ ПФУ в Херсонській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 року та застосовано обмеження розміру пенсії максимальним розміром, що не заперечується відповідачем.
Суд звертає увагу, що право на соціальний захист є комплексним гарантованим Конституцією України невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави) та за жодних умов не може бути скасоване, а його обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (постанова Верховного Суду від 16.03.2021 р. у справі № 640/9677/20).
Суд зазначає, що правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності рішень суду та гарантованість їх виконання. Остаточне рішення суду є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його ухвалено.
Тому зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрати актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.
Водночас за обставин цієї справи відповідні зміни у законодавстві, зокрема положення ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ та ст.2 Закону № 3668-VI не змінились.
Верховний Суд вже висловлював правову позицію щодо заборони обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким вона призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Водночас згідно з ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Крім того, суд враховує, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Окрім цього, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 р. у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 р. у справі № 160/1088/19).
Аналогічна правова позиція була підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 р. у справі № 520/2098/19.
При цьому, на думку суду, обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно з Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України.
У постанові від 16.12.2021 р. у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом Пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Наведені висновки Верховного Суду також мали б бути враховані пенсійним органом під час обчислення та виплати пенсії позивача з 01.02.2023 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Херсонській області № 71/22/1/248-1321 від 10.12.2024, на виконання рішення суду від 29.10.2025 року у справі № 420/33943/25.
Суд звертає увагу, що закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області є протиправними, оскільки вчинені всупереч приписам ч.2 ст.19 Конституції України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах належать застосуванню норми ч.7 ст.43 Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням рішення Конституційного Суду від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, яке має пряму дію, а тому відповідач допустив протиправні дії щодо обмеження позивачу розміру пенсії максимальним розміром з 01.02.2023 року при здійснені перерахунку пенсії. 
На підставі наведеного, суд з метою ефективного захисту прав позивача керується ч.2 ст.9 КАС України та вважає, що позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зменшення з 01.02.2023 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо обмеження з 01.02.2023 року ОСОБА_1 розміру пенсії максимальним розміром.; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести з 01.02.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позивач навів законні й обґрунтовані підстави для задоволення позову.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що під час подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, код ЄДРПОУ: 21295057)  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зменшення з 01.02.2023 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо обмеження з 01.02.2023 року ОСОБА_1 розміру пенсії максимальним розміром. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести з 01.02.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, код ЄДРПОУ: 21295057)  на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та підписано суддею 31.03.2026 року.

Суддя Г. В. Лебедєва