ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року	Львів	Справа № 466/8363/24 пров. № СК-А/857/33828/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду (головуючий суддя Ковальчук О.І., м. Львів) у справі № 466/8363/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 

в с т а н о в и в :

12 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 26.07.2024 № 00020906.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами ст. 286 КАС України. Призначено судове засідання з повідомленням учасників справи на 10 жовтня 2024 року о 12:30 год.
Представник позивача - адвокат Качмар І.О. подав клопотання про відкладення розгляду справи, яка призначена на 10 жовтня 2024 року о 12:30 год.
Згідно довідки Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року учасники процесу в судове засідання на 10 жовтня 2024 року не з`явились. 
Розгляд справи відкладено на 14 листопада 2024 року.
Відповідно до довідки Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року учасники процесу в судове засідання на 14 листопада 2024 року не з`явились.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач про причини неявки в судове засідання 14 листопада 2024 року не повідомив, заяви (клопотання) про відкладення судового засідання чи розгляду справи за його відсутності не подав.
03 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в судовому засіданні за відсутності позивача ухвалив позовну заяву залишити без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України.
Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що позивач та його представник – адвокат Качмар І.О., які належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання 14 листопада 2024 року та 03 грудня 2024 року не прибули, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі не подали.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд залишає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України у випадку повторної неявки позивача, повідомленого належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання. Наголошує, що про судове засідання 03.12.2024 ні апелянт, ні його представник – адвокат Качмар І.О. належним чином повідомлені не були, жодних повісток про виклик до суду вручено не було.
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з частиною другою статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Частиною п`ятої статті 205 КАС України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Отже, підставою для залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин, за умови належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, за відсутності заяви про розгляд справи без участі позивача та за умови неможливості розгляду справи за його відсутності.
При цьому, неприбуття у підготовче засідання чи у судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге (на два чи більше підготовчих засідань/судових засідань підряд) не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивач належним чином повідомлений про розгляд справи.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2022 у справі №640/20533/19.
Верховний Суд в постанові від 05.03.2021 у справі № 682/210/17 зазначив, що залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:
належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;
відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;
неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;
неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;
відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.
З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання на 14 листопада 2024 року позивач та його представник не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяви (клопотання) про відкладення судового засідання чи розгляду справи за їх відсутності не подали.
В судове засідання 03 грудня 2024 року позивач та його представник не з`явилися, водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про належне повідомлення позивача чи його представника про дату, час і місце судового засідання.
На відсутність повідомлення позивача та його представника про судовий розгляд 03 грудня 2024 року не звернув увагу суд першої інстанції та, як наслідок, передчасно повернув без розгляду позовну заяву.
Отже, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України є помилковим і не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на дотримання права особи на доступ до суду. 
Питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Частиною 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду прийнята з порушенням вимог КАС України, а тому підлягає скасуванню, а заява (справа) направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 364, 366 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 466/8363/24 скасувати та передати справу (заяву) на розгляд суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш