РІШЕННЯ
Іменем України

26 березня 2026 року 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Єзерова А.А., 
суддів: Коваленко Н.В., Кравчука В.М., Стародуба О.П., Чиркіна С.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу №990/15/26 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення в певній частині та зобов`язання ухвалити нове рішення в цій частині,
УСТАНОВИВ:
І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, ДОВОДИ СТОРІН 
1. 15.01.2026 ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції із позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач), в якій просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 №2671/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995;
зобов`язати Вищу раду правосуддя ухвалити рішення, яким зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995 та визначити загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку з урахуванням часу цієї роботи.
2. На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що відповідач безпідставно не зарахував до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посадах, пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчих Міністерству юстиції України органах Черкаській області, що відповідало критеріям, установленим законодавством, чинним на час її призначення суддею. 
Позивачка доводить, що відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи на посаді судді час роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995, що є посадами, безпосередньо пов`язаними з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчому Міністерстві юстиції України органу на місцях - Управлінню юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України.
3. Зазначає, що Вища рада правосуддя, приймаючи оспорюване рішення у визначеній позивачкою частині, безпідставно не врахувала, що в 2009 році наказом голови Апеляційного суду Черкаської області від 13.10.2009 №79, відповідно до пункту 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ) Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865, їй було зараховано до стажу роботи судді стаж роботи на посадах в підвідомчих Міністерству юстиції України органах як такий, що безпосередньо пов`язаний з керівництвом та контролем за діяльністю суддів в період з 01.06.1984 по 10.03.1987, з 06.07.1992 по 15.02.1995, у зв`язку з чим їй було призначено щомісячне грошове утримання як такій, що має право на відставку і продовжує працювати.
4. Зауважує, що правомірність зарахування цього стажу також підтверджується наказом Апеляційного суду Черкаської області від 13.10.2009 №70, листом Державної судової адміністрації від 01.10.2009 та розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеним та наданим Черкаським апеляційним судом відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України. 
5. Покликається на те, що дії роботодавця та Державної судової адміністрації України щодо зарахування наведеного стажу роботи до суддівського стажу сформували в неї легітимні очікування щодо включення цих періодів роботи до суддівського стажу і сумнівів щодо його зарахування у позивачки не виникало.
6. Позивачка наголошує, що неврахування Вищою радою правосуддя у рішенні про звільнення позивачки у відставку з посади судді загального стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, наведеного стажу, порушує її право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у належному розмірі.
7. Вважає, що оспорюване рішення є невмотивованим та необґрунтованим, оскільки в ньому не наведено жодних підстав, мотивів і причин незарахування цього стажу роботи до суддівського стажу позивачки. Це, на думку позивачки, свідчить про порушення принципу вмотивованості рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, і є підставою для визнання оспорюваного рішення протиправним в цій частині. 
8. 04.02.2026 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому, посилаючись на законність, правильність, вмотивованість і обґрунтованість оспорюваного рішення, просив відмовити у задоволенні позову. 
9. Вища рада правосуддя не погоджується з доводами позивачки, що робота, яку вона виконувала, перебуваючи на вказаних вище посадах, була пов`язана з керівництвом та контролем за діяльністю судів у підвідомчому Міністерству юстиції України органі на місцях, що повністю відповідає критеріям, установленим законодавством, зокрема, статтею 43 Закону України «Про статус суддів», чинним на час призначення її суддею. 
10. Відповідач зауважує, що законодавством, яке діяло на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді Придніпровського районного суду міста Черкаси строком на п`ять років, було встановлено мінімальний строк роботи за юридичною спеціальністю для зайняття посади судді районного (міського) суду - 2 роки, які були зараховані до стажу позивачки, який дає їй право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання. 
11. Відповідач доводить, що правомірно за результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення відповідного стажу для звільнення позивачки у відставку, зарахував до стажу її роботи на посаді судді, що дає їй право на відставку, строк роботи на посаді судді - 30 років 10 місяців 1 день, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимога щодо якої визначена законом і надавала право для призначення на посаду судді, - 2 роки. 
12. Також відповідач зазначає, що з метою визначення наявності у позивачки відповідного стажу для звільнення з посади судді у відставку, Вища рада правосуддя опрацювала додані суддею до заяви документи, а саме: акти про обрання, переведення на посаду судді, копії трудової книжки, диплома, довідки про роботу на посаді судді, копію паспорта, на підставі яких було пораховано стаж позивачки. Однак зауважує, що позивачка не надала документи, які б давали відповідачу правові підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 період роботи на посадах консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995. 
Зауважує, що зазначена в трудовій книжці інформація щодо інших видів трудової діяльності, ніж трудова діяльність, визначена у статті 137 Закону №1402-VІІІ, не давала підстав вважати, що зазначені посади були безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю суддів, а позивачка не надала Вищий раді правосуддя інших письмових документів чи пояснень, які б свідчили про те, що до її функціональних обов`язків належали обов`язки, які безпосередньо пов`язані з керівництвом і контролем за діяльністю судів.
13. Відповідач вважає, що додані до позову копії диплома серії НОМЕР_1 , яким підтверджується закінчення позивачем Київського технікуму готельного господарства за спеціалізацією «Правознавство» та присвоєння кваліфікації «Юрист», а також лист Державної судової адміністрації України від 01.10.2009, не були предметом дослідження під час розгляду Вищою радою правосуддя заяви судді про звільнення з посади у відставку, тому не можуть враховуватися судом при перевірці правомірності оскаржуваного рішення. 
14. Позивачка 16.02.2026 подала до суду відповідь на відзив, в якій, покликаючись на необґрунтованість і безпідставність доводів відповідача, просила задовольнити позов. 
15. На обґрунтування своїх доводів позивачка покликалася на положення абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII, яким абзац четвертий доповнений Законом України №1798-VIII, який набрав чинності 05.01.2017, який передбачав, що судді, призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) і зазначає, що на посаду судді її обрано 15.02.1995, коли діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ.
16. Позивачка покликається на те, що відповідно до положення абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ в редакції Закону України від 24.02.1994 №4015-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях та інше, тому вона має право на зарахування вказаного вище стажу до стажу її роботи на посаді судді і відомості про її роботу містилися в трудовій книжці, яка була надана до Вищої ради правосуддя під час вирішення питання про звільнення її у відставку, та повинні були враховані відповідачем під час прийняття оспорюваного рішення у цій частині. 
ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
17. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2026 для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єзеров А.А., судді Коваленко Н.В., Кравчук В.М., Стародуб О.П., Чиркін С.М. 
18. Верховний Суд ухвалою від 20.01.2026 відкрив провадження у цій справі та вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами колегією суддів у складі п`яти суддів. 
ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
19. Перевіривши матеріали справи, взявши до уваги пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд встановив таке.
20. ОСОБА_1  народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.
21. В період з 1988 по 1994 роки ОСОБА_1 навчалась у юридичному інституті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова за заочною формою навчання. 
У 1994 році здобула вищу освіту, закінчила юридичний інституті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова за спеціальністю правознавство, кваліфікація - юрист.
22.  ОСОБА_1 працювала в період:
з 10.08.1982 по 30.09.1982 (1 місяць 20 днів) - на посаді секретаря судових засідань у Смілянському міському народному суді Черкаської області;
з 30.09.1982 по 31.05.1984 (1 рік, 8 місяців 2 дні) - на посаді завідуючого канцелярією у Черкаському обласному відділі юстиції;
з 01.06.1984 по 10.03.1987 (2 роки 9 місяців 10 днів) - на посаді консультанта з судової статистики та спецпраці у Черкаському обласному відділі юстиції;
з 11.03.1987 по 13.10.1988 (1 рік 7 місяців 3 дні) - на посаді завідуючого канцелярією у Черкаському обласному відділі юстиції;
з 14.10.1988 по 05.071992 (3 роки 8 місяців 22 дні) - на посадах завідуючого канцелярією, інспектора з діловодства і контролю виконання в Управлінні юстиції Черкаського облвиконкому;
з 06.07.1992 по 12.07.1992 (7 днів) - на посаді в.о. провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Черкаського облвиконкому;
з 13.07.1992 по 14.02.1995 (2 роки 7 місяців 2 дні) на посадах провідного, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів в Управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації.
Стаж роботи у вказаний період підтверджується даними трудової книжки, наказів: Відділу юстиції Черкаського облвиконкому від 04.06.1984 №21-Л, від 10.07.1984 №24-Л, від 10.08.1987 №45-Л; Управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації від 06.07.1992 №36-Л, від 13.07.1992 №37-Л.
Ці дані також містить розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 18.12.2025 №04-16/23/2025, виданий Черкаським апеляційним судом.
23. Рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 15.02.1995 №3-6 ОСОБА_1 обрана суддею Придніпровського районного суду міста Черкаси.
Постановою Верховної Ради України від 02.03.2000 №1499-ІІІ ОСОБА_1 обрана на посаду судді цього суду безстроково.
Постановою Верховної Ради України від 18.09.2008 №529-VI ОСОБА_1 обрана суддею Апеляційного суду Черкаської області. 
Рішенням Вищої ради правосуддя від 18.07.2019 №1894/0/15-19 переведена на посаду судді Черкаського апеляційного суду.
24. 18.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення її з посади судді Черкаського апеляційного суду у відставку. До заяви додано довідку Черкаського апеляційного суду про роботу на посаді судді від 18.11.2025 та копії: паспорта, диплому спеціаліста, додатку до диплома спеціаліста; трудової книжки; свідоцтва про народження; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; рішення Черкаської обласної Ради народних депутатів «Про обрання суддів Черкаської області» від 15.02.1995 №3-6; постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 02.03.2000 №1499-ІІІ; постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 18.09.2008 №529-VІ; рішення Вищої ради правосуддя «Про переведення судді апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського апеляційного суду» від 18.07.2019 №1894/0/15-19.
25. Вища рада правосуддя рішенням від 16.12.2025 №2671/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнила ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Цим рішенням Вища рада правосуддя встановила, що суддя ОСОБА_1 має стаж роботи на посаді судді 30 років 10 місяців 1 день.
До цього стажу було зараховано: строк роботи на посаді судді, який складає 30 років 10 місяців 1 день; 2 роки - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
26. До стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання не зарахований:
період навчання з 1988 по 1994 роки;
час роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987; 
час роботи на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992;
період роботи на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995.
27. Оспорюване рішення містить мотиви і підстави незарахування періоду навчання з 1988 по 1994 роки. Однак це рішення не містить мотивів і підстав незарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, роботи на вказаних вище посадах в той же період.
28. Не погодившись із рішенням Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 №2671/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995, ОСОБА_1 звернулася до Суду.
ІV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
29. Перевіряючи оспорювані рішення відповідача на предмет відповідності критеріям, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
30. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка стверджує, що Вища рада правосуддя протиправно не зарахувала до її стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання періоди роботи: на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987; на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992; на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995.
31. Вища рада правосуддя у відзиві на позов зазначає, що цей стаж роботи позивачки не був зарахований з підстав відсутності відомостей про те, що позивачка працювала на цих посадах і ці посади, на її переконання, не відносяться до числа посад, які за змістом своєї функціональної спрямованості охоплюються критерієм «керівництва та контролю за діяльністю судів».
32. Позивачка, покликаючись у позові на безпідставне незарахування періоду її навчання з 1988 по 1994 роки, в прохальній частині позову не порушує питання про зарахування цього періоду до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
33. Ураховуючи, що позивачка у позові не порушує питання і не просить врахувати період її навчання з 1988 по 1994 роки до стажу роботи на посаді судді і той факт, що в період навчання вона працювала і цей період роботи позивачка просить врахувати при обчисленні стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, колегія суддів дійшла висновку, що вирішення питання щодо зарахування періоду навчання позивачки до стажу її роботи на посаді судді не вплине на обчислення цього стажу, колегія суддів не переглядає оспорюване рішення в цій частині.
34. Таким чином, у межах цієї справи підлягає розв`язанню питання щодо зарахування до стажу, який дає право на відставку, періоду роботи позивачки на вказаних вище посадах, з огляду на невключення цього періоду до стажу з мотивів відсутності доказів її роботи на цій посаді та доказів в підтвердження того, що ці посади безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів.
35. Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-VIII (далі - Закон №1798-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Вища рада правосуддя ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
36. Частини перша, третя статті 116 Закону №1402-VIІІ (у редакції, чинній на час подання заяви про відставку) встановлюють, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
37. Згідно зі статтею 137 Закону №1402-VIІІ (у редакції до 05.08.2018) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
38. Законом №1798-VIII (набрав чинності з 05.01.2017) пункт 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».
Надалі Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 №2509-VIII (набрав чинності 05.08.2018) статтю 137 Закону №1402-VIІІ доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».
Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства в частині визначення обсягу стажу, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку, окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.
У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений частиною другою статті 137 Закону №1402-VIІІ, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу - зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.
Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 17.09.2020 у справі №9901/302/19, від 18.11.2021 у справі №9901/15/21 та від 27.11.2025 у справі №990/139/25, що є ключовим для цієї справи, оскільки вимагає застосування законодавства, чинного на дату призначення ОСОБА_1 суддею (15.02.1995); це також забезпечує передбачуваність її правового статусу та соціальних гарантій.
Такий підхід відповідає принципу правової визначеності, який дозволяє особі, на момент призначення (обрання) на посаду судді, прогнозувати законодавчі гарантії своєї професійної діяльності та убезпечує її від їх погіршення в умовах зміни законодавства. Застосування норм, чинних на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді, є необхідною умовою дотримання цього принципу, оскільки забезпечує передбачуваність правових наслідків свого професійного шляху та захищає від дискримінаційного обмеження у сфері пенсійного забезпечення. Будь-яка зміна законодавства, що погіршує це становище, не може мати зворотної дії у часі щодо вже набутого стажу.
39. Суд установив, що рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 15.02.1995 №3-6 ОСОБА_1 обрана суддею Придніпровського районного суду міста Черкаси.
40. На день призначення ОСОБА_1 на посаду судді (15.02.1995) питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону № 2862-ХІІ.
41. Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
42. Таким чином, наведена норма абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ встановлює розширене розуміння категорій посад, час роботи на яких підлягає зарахуванню до суддівського стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Зокрема, законодавець прямо передбачив, що крім роботи на посадах суддів, арбітрів та державних арбітрів, до відповідного стажу зараховується також період роботи на посадах, що були безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів. Це стосується, серед іншого, і посад у структурі Міністерства юстиції України та його територіальних підрозділів на місцях, у тому числі обласних управлінь юстиції, за умови, що характер обов`язків, покладених на таких посадових осіб, передбачав функціональний зв`язок із діяльністю, що стосувалася контролю за належним функціонуванням судів.
Зазначена норма діяла у період з 06.04.1994 по 01.01.2012 з метою створення додаткових гарантій правового та соціального захисту осіб, які здійснювали професійну діяльність, безпосередньо пов`язану з функціонуванням судової системи, до набрання чинності новим законодавством про судоустрій.
Протягом дії зазначеної норми законодавець, визначаючи склад суддівського стажу, що дає право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання, не обмежив його лише періодами роботи на суддівських чи арбітражних посадах, а передбачив можливість зарахування також часу роботи на інших посадах у правничих інституціях, якщо така діяльність була безпосередньо пов`язана з організацією, керівництвом або контролем за діяльністю судів. Такий підхід забезпечує об`єктивний і повний облік професійного досвіду суддів, у тому числі того, який був здобутий у межах функціонального сприяння здійсненню правосуддя, що повністю відповідає меті врегулювання порядку реалізації права судді на відставку як одного з ключових елементів гарантії незалежності суддів та їх належного соціального захисту.
43. Узагальнюючи наведене, колегія суддів зазначає, що правова мета зарахування до суддівського стажу періодів роботи, передбачених абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону №?2862-ХІІ, полягає виключно у забезпеченні реалізації права судді на відставку та визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання, гарантованого державою. Такий порядок обчислення суддівського стажу є особливим за своєю природою та не може бути ототожнений із правилами обрахунку стажу кандидата на посаду судді у контексті кваліфікаційних вимог для призначення (обрання) на посаду.
Отже, диференціація підходів до обчислення стажу осіб, які претендують на посаду судді, та суддів, які реалізують право на відставку, обумовлюється різною правовою природою відповідних інститутів та ґрунтується на системному тлумаченні законодавства про судоустрій. Порядок обчислення стажу для цілей відставки регламентує окремий аспект правового статусу судді, пов`язаний із завершенням його повноважень, і має на меті забезпечення гарантій суддівської незалежності та належного соціального захисту.
44. Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.09.1972 №416 затверджено Положення про Міністерство юстиції Української РСР (втратило чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991).
Розпорядженням Президента України від 03.10.1992 №154/92рп затверджено Положення про Міністерство юстиції України (діяло до 1996 року).
Цими Положеннями, які були чинні в період роботи позивачки на посадах завідуючого канцелярією у Черкаському обласному відділі юстиції, консультанта з судової статистики та спецпраці у Черкаському обласному відділі юстиції, завідуючого канцелярією у Черкаському обласному відділі юстиції, завідуючого канцелярією, інспектора з діловодства і контролю виконання в Управлінні юстиції Черкаського облвиконкому, провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Черкаського облвиконкому, провідного, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів в Управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації, передбачалось, що Міністерство юстиції Української РСР, в подальшому Міністерство юстиції України та Відділ юстиції виконавчих комітетів обласних рад депутатів трудящих, управління юстиції обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, управління юстиції обласних державних адміністрацій Міністерства юстиції України, які входили до Міністерств юстиції України, були наділені повноваженнями щодо здійснення організаційного керівництва та забезпечення діяльності міських, міжрайонних та районних судів, здійснення керівництва та контролю за роботою судів по виконанню судових рішень, веденню судової статистики, узагальнення судової практики, організаційного та матеріально-технічного забезпечення судів та інше. Міністерство юстиції України та його органи на місцях, також були наділені повноваженнями щодо забезпечення та координації роботи по реалізації судово-правової реформи. 
45. Відповідно до пунктів 1, 2, 4 Положення про Відділ юстиції виконавчого комітету обласної ради народних депутатів трудящих, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.09.1974 №470, яке було чинним по 1991 рік, відділ юстиції утворюється обласною радою і підпорядковується в своїй діяльності як Раді та її виконавчому комітетові, так і Міністерству юстиції УРСР, здійснює організаційне забезпечення діяльності та керівництво районними (міськими) народними судами. Його головними завданнями є організаційне забезпечення та керівництво районними (міськими) народними судами, підвищення рівня цієї роботи, всемірне сприяння здійсненню мети правосуддя і завдань суду. Відповідно до покладених завдань відділ юстиції розробляє пропозиції з питань організації районних (міських) народних судів, перевіряє організацію їх роботи, вивчає і узагальнює судову практику, організовує роботу по веденню судової статистики, здійснює контроль за її проведенням у районних (міських) народних судах, здійснює керівництво і контроль за роботою по виконанню рішень, ухвал, постанов та вироків по цивільних та кримінальних справах та інше. 
46. Відповідно до пунктів 3 та 4 Положення про Міністерство юстиції України, затверджене Указом Президента України від 18.09.1996 №840/96 (набрало чинності 18.09.1996 та діяло до 30.12.1997) Міністерство юстиції України та, відповідно ї його територіальні органи, наділені компетенцією щодо організації та забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, зокрема, координацією роботи з реалізації судової реформи, заходами щодо організаційного та матеріально-технічного забезпечення судів, забезпеченням ведення судової статистики, діловодства в судах, а також встановленням норм і методів керівної та контрольної діяльності голів судів і перевіркою їх виконання.
47. Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4 Типового положення про управління юстиції обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.02.1993 №98 із змінами та доповненнями, яке було чинним до 1998 року, управління юстиції є місцевим органом Міністерства юстиції України, утворюється Міністерством юстиції України, а також входить до складу обласної, Київської та Севастопольської міських адміністрацій за принципом подвійної підпорядкованості. В межах своєї компетенції крім іншого здійснює свої функції і повноваження щодо організації та забезпечення діяльності міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судів. Основним завданням є організація та забезпечення діяльності судів, організація роботи з кадрами, матеріально-технічне забезпечення діяльності судів, організація та забезпечення виконання рішень, ухвал, постанов та вироків судів у цивільних, кримінальних та адміністративних справах, організація та забезпечення роботи по веденню судової статистики та перевірка її достовірності у міжрайонних (окружних), районних (міських) народних судах та інше. 
Тобто, компетенція Міністерства, а відповідно і його обласних управлінь, у спірний період охоплювала ключові аспекти управління та контролю за діяльністю судів. Посади, які обіймала позивачка, передбачали безпосереднє забезпечення організаційного функціонування судів на регіональному рівні, що, за своїм змістом, відповідає критеріям, встановленим абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону №?2862-ХІІ. 
Фактичне виконання таких обов`язків підтверджується не лише записами в трудовій книжці, копіями наказів по Управлінню юстиції Черкаської області і Черкаського обласного управління юстиції, наказом Апеляційного суду Черкаської області від 13.10.2009 №79, листом Державної судової адміністрації України від 01.10.2009 №17-6797/09, Положенням про Відділ юстиції виконавчого комітету обласної ради народних депутатів трудящих, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 30.09.1974 №470 (яке було чинним по 1991 рік), Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим Указом Президента України від 18.09.1996 №840/96 (набрало чинності 18.09.1996 та діяло до 30.12.1997), Типовим Положенням про управління юстиції обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 09.02.1993 №98 (із змінами та доповненнями, яке було чинним до 1998 року), а й системним тлумаченням правової природи зазначених посад, у контексті нормативних актів, що регламентували повноваження Міністерства юстиції України у той період. Це впливає також із назв посад.
48. Відмовляючи у зарахуванні наведеного стажу роботи позивачки до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, Вища рада правосуддя покликалася на відсутність документів на підтвердження роботи позивачки на цих посадах у вказаний вище період трудової діяльності позивачки. 
Однак, в матеріалах справи містяться надана позивачкою відповідачу на підтвердження цього періоду роботи копія трудової книжки. Відповідач, вирішуючи питання щодо незарахування цього періоду до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не запропонував позивачці надати додаткові документи на підтвердження цього стажу. 
До матеріалів справи на підтвердження наведеного вище періоду роботи позивачка надала до суду наказ Апеляційного суду Черкаської області від 13.10.2009 №70, лист Державної судової адміністрації від 01.10.2009, розрахунок стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складений та наданий Черкаським апеляційним судом відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, копії відповідних наказів та трудової книжки.
49. Законодавець у абзаці другому частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ, розширюючи перелік посад, які зараховуються до стажу, що дає право на відставку, акцентував увагу саме на функціональному зв`язку роботи з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а не на формальних кваліфікаційних вимогах до освіти, що могли висуватися для інших категорій посад або для призначення на посаду судді. Це свідчить про цільову спрямованість норми на врахування практичного досвіду особи у сфері судової системи, навіть якщо на той момент формальна вища юридична освіта ще здобувалася. Здобуття позивачкою вищої юридичної освіти лише підтверджує її належну кваліфікацію та професійний розвиток, що був необхідним для подальшої суддівської кар`єри, але не може бути підставою для невизнання попереднього стажу, прямо передбаченого законом.
50. В контексті спірних правовідносин Суд також вбачає за необхідне взяти до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 27.11.2025 у справі №990/139/25 та Верховного Суду, викладені у постановах від 30.05.2019 у справі №?592/2569/17, від 27.01.2021 у справі №591/2397/17 щодо застосування абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону №2862-XII, відповідно до яких виключення з суддівського стажу періодів роботи у підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях є неправомірним.
51. Наведені норми права і зазначені висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм права безпосередньо підтверджують неправомірність неврахування Вищою радою правосуддя зі стажу ОСОБА_1 періодів роботи: на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987; на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992; на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995. Характер роботи позивачки відповідав критеріям, встановленим для зарахування цього стажу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
52. Розрахунок стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 18.12.2025 №04-16/23/2025, складений та наданий Черкаським апеляційним судом відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, сформував у позивачки легітимні очікування щодо включення відповідного періоду до суддівського стажу. З урахуванням усталеної практики суб`єктів владних повноважень щодо врахування аналогічних періодів та відсутності зауважень до її попереднього стажу впродовж багатьох років, позивачка мала підстави розраховувати на стабільність правового статусу і незмінність підходів при обчисленні стажу для цілей відставки. Ігнорування цих очікувань без належного обґрунтування є порушенням принципу правової визначеності та підриває довіру до правової системи.
53. З огляду на викладене, доводи Вищої ради правосуддя про незарахування періоду роботи ОСОБА_1 на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987; на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992; на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995 не узгоджуються з вимогами чинного законодавства та вищезазначеними висновками Верховного Суду, а тому не можуть бути визнані Судом законними і обґрунтованими.
54. Суд звертає увагу, що за загальними критеріями, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень як акт індивідуальної дії, є його обґрунтованість та вмотивованість. У разі незазначення в індивідуальному акті тих чи інших мотивів його прийняття, такий акт не може вважатися правомірним. Відсутність у оскарженому рішенні Вищої ради правосуддя чіткого та зрозумілого обґрунтування причин відмови у зарахуванні періоду роботи позивачки, свідчить про порушення принципу вмотивованості рішення суб`єкта владних повноважень, що є окремою підставою для визнання його протиправним.
Адже, індивідуально-правовий акт, який породжує права та обов`язки для сторін, має відповідати вимогам, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких обґрунтованість є однією з обов`язкових ознак рішення суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постанові від 19.02.2024 у справі №990/47/23.
55. Ураховуючи положення Закону України «Про адміністративну процедуру» №?2073-IX (далі - Закон №?2073-IX), Суд вважає за необхідне звернути увагу на окремі принципові аспекти, що мають значення для оцінки правомірності оспорюваного рішення Вищої ради правосуддя в оскаржуваній частині.
Згідно з частиною третьою статті 8 Закону №?2073-IX, адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, крім випадків, визначених законом. У разі, коли адміністративний акт може негативно вплинути на права, свободи чи законні інтереси особи, такий акт обов`язково повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
56. Натомість з оскарженого рішення Вищої ради правосуддя не вбачається, що було надано чітке й зрозуміле обґрунтування причин відмови у зарахуванні періоду роботи позивачки на відповідних посадах в обласному управлінні юстиції.
Відповідач не надав належного обґрунтування тому, чому наведений вище стаж роботи позивачки не був зарахований до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, як того потребують норми Закону №2073-IX.
57. Суд зауважує, що суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішення має враховувати всі істотні обставини, зібрати і дослідити відповідні матеріали, уникати формального підходу та забезпечити пропорційність втручання у права особи. Адміністративне рішення, яке має негативні наслідки для особи, як-от зменшення суддівського стажу і, відповідно, зниження розміру довічного грошового утримання, потребує особливо ретельного мотивування.
58. Подібний підхід застосований Верховним Судом у рішенні від 03.06.2024 у справі №990/190/23, де Суд вказав, що вимога щодо обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень означає, що таке рішення повинно прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так й інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього суб`єкт владних повноважень має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
59. Враховуючи викладене вище, Суд дійшов висновку, що рішення Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 №2671/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині незарахування  ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995, є протиправним і підлягає скасуванню.
60. Водночас, внаслідок скасування зазначеного рішення Вищої ради правосуддя виникає необхідність у вжитті заходів щодо відновлення прав позивача.
61. У позовній заяві позивачка просить зобов`язати Вищу раду правосуддя ухвалити рішення, яким зарахувати до стажу роботи на посаді судді час роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995 та визначити загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку з урахуванням часу цієї роботи.
62. Враховуючи підхід Великої Палати Верховного Суду, зокрема, застосований у постанові від 27.11.2025 у справі №990/139/25 та Верховного Суду, застосований зокрема у рішенні від 20.08.2019 у справі № 9901/938/18, Суд вважає, що за умови, коли рішення Вищої ради правосуддя скасоване, заява ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку залишається не вирішеною. Це є підставою для покладення на Вищу раду правосуддя обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої Судом.
Тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 та зобов`язання Вищої ради правосуддя повторно розглянути заяву  ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995 та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
63. Відповідно до частини першої, пункту другого частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
64. Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення підлягає частковому задоволенню. 
65. Приписами частини першої статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За подання позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 1331,50 грн, що відповідає розміру судового збору, передбаченого Законом України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою.
Таким чином, колегія суддів вбачає за необхідне присудити на користь позивачки понесені нею судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 1331,50 грн за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246, 266 КАС України, Суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним в частині рішення від 16.12.2025 №2671/0/15-25 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 №2671/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995.
Зобов`язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення її з посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку в частині незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді часу роботи на посаді консультанта по судовій статистиці та спецроботі у Відділі юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 01.06.1984 по 10.03.1987 на посаді провідного консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів з 06.07.1992 по 12.07.1992, та на посадах провідного консультанта по судовій роботі, головного консультанта по судовій роботі, начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Черкаської обласної державної адміністрації Міністерства юстиції України з 13.07.1992 по 14.02.1995 та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (код ЄДРПОУ 00013698) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1331,50 грн (одна тисяча триста тридцять одна) гривень 50 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Головуючий суддя А.А. Єзеров

Судді Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук

О.П. Стародуб

С.М. Чиркін