ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. Справа № 910/12229/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Буравльова С.І. 
Євсікова О.О. 

без виклику сторін, 
розглянувши у письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Ойл"
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025
у справі № 910/12229/24 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Ойл"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Луна-едженсі"
про зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ; заявник) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Ойл» (надалі - відповідач; ТОВ «Техно-Ойл»; Товариство), у якому ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ТОВ «Техно-Ойл» забезпечити аудитору Товариства з обмеженою відповідальністю «Луна-едженсі» в особі Луначевської В.С. можливість проведення аудиторської перевірки фінансової звітності товариства за період з 2014 року по другий квартал 2024 року на замовлення її учасника ОСОБА_1, та протягом 10 днів з дати набрання судовим рішенням законної сили надати аудитору доступ до інформації, оформленої у письмовому вигляді та завірених належним чином уповноваженою особою товариства копій документів, які є необхідними для проведення аудиторської перевірки фінансової звітності.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ТОВ "Техно-Ойл" забезпечити аудитору ТОВ "Луна-едженсі" в особі Луначевської В.С. можливість проведення аудиторської перевірки фінансової звітності ТОВ "Техно-Ойл" за період з 2014 року по другий квартал 2024 року на замовлення її учасника ОСОБА_1 та протягом 10 днів з дати набрання судовим рішенням законної сили надати аудитору доступ до інформації, оформленої у письмовому вигляді та завірених належним чином уповноваженою особою товариства копій документів, які є необхідними для проведення аудиторської перевірки фінансової звітності. Стягнуто з ТОВ «Техно-Ойл" судовий збір - 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями ТОВ "Техно-Ойл" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі № 910/12229/24 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Техно-Ойл" про зобов`язання вчинити дії.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Техно-Ойл" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі № 910/12229/24 - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі № 910/12229/24 - залишено без змін. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладено на ТОВ "Техно-Ойл". Справу № 910/12229/24 повернуто до Господарського суду міста Києва. 
Під час розгляду справи у судовому засіданні 24.11.2025 представник позивача заявив про підтримання поданої ним 31.03.2025 заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 грн. Заявник зазначив, що витрати на правничу допомогу в сумі 5 500 грн є обґрунтованими та доведеними.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 у справі № 910/12229/24 прийнято до розгляду заяву представника ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12229/24 та постановлено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Техно-Ойл" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Луна-едженсі" надати письмові пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали.
Про розгляд заяви представника ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12229/24 учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується: довідками від 13.01.2026 про доставку ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 до електронних кабінетів відповідача та його представника, а також представника позивача; поштовими повідомленнями: № R068050742036 і № R067079555611 про направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 позивачу та третій особі відповідно.
Поряд із цим, з даних «Трекінг відправлення» з офіційного сайту АТ «Укрпошта» вбачається, що станом на 21.01.2026 поштове відправлення R067079555611 не було вручено під час доставки (причина: «адресат відсутній за вказаною адресою»).
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом частини п`ятої якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з положеннями частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносини між ними визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, зі змінами (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку).
Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на прості та реєстровані. Реєстровані поштові відправлення поділяються на відправлення без оголошеної цінності (рекомендовані) та відправлення з оголошеною цінністю. Рекомендовані (реєстровані) листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з повідомленням про їх вручення згідно із законодавством (пункти 8, 15 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу шляхом надсилання текстового повідомлення з використанням технічних засобів оператора поштового зв`язку, повідомленням, що підтримується засобами Інтернету, або повідомленням у паперовій формі за встановленою оператором поштового зв`язку формою (пункт 18 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих Правил (пункт 76 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду (пункт 83 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Системний аналіз ст. 242 ГПК України, п.п. 15, 83, 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, свідчить, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близька за змістом позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).
Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19).
За таких обставин, апеляційний господарський суд вжив належних та необхідних заходів для повідомлення третьої особи про призначення до розгляду заяви представника ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12229/24.
Також Північним апеляційним господарським судом враховано, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 про призначення до розгляду заяви представника ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12229/24 була оприлюднена 16.01.2026 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (адреса посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/133268021), тобто усі учасники справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру, мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Разом з цим, застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989) (аналогічне застосування прецедентної практики Європейського суду з прав людини викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 908/98/18; від 13.09.2019 у справі № 904/4105/18).
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що третю особу було належним чином повідомлено про призначення до розгляду заяви представника ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12229/24.
Також судова колегія зазначає, що письмових пояснень/заперечень на відповідну заяву позивача від відповідача та третьої особи на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило. 
За змістом статті 244 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Дослідивши матеріали справи, розглянувши докази, що долучені до матеріалів заяви про прийняття додаткового судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття додаткової постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Одночасно, за змістом частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 ЦК України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Подібна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.
У межах вказаного колегія суддів приймає до уваги правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 у справі № 873/244/21, згідно яких втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України. Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Отже, розмір таких витрат має бути розумним, обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, тобто відповідати вказаним критеріям.
Аналогічні правові висновки, у т.ч. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц) знайшли своє застосування у постановах Верховного Суду від: 25 серпня 2025 року в справі № 911/1538/24, 22 січня 2026 року в cправі № 910/3692/25, 28 січня 2026 року в справі № 914/1493/24.
Так, на підставі долучених до матеріалів справи документів, апеляційним господарським судом встановлено, що 05 березня 2024 року між адвокатом Омельченко Д.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3408/10 від 23.08.2007, видане Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури) - адвокат/виконавець, та ОСОБА_1 - клієнт/замовник, укладено договір № 05-03/2024 про надання правової (правничої) допомоги (скорочено - договір).
06 березня 2025 року до договору укладено додаткову угоду (далі - Додаткова угода). 
Відповідно до умов Додаткової угоди було вирішено:
« 1. Викласти п. 4.1 договору наступним чином: « 4.1. Сторони домовилися, що вартість послуг, що надаються «Адвокатом» за цим Договором «Замовнику» по справі № 910/12229/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Ойл» про зобов`язання вчинити дії під час апеляційного її розгляду складає 5 500,00 (п`ять тисяч п`ятсот грн 00 коп.) гривень.
2. Викласти п. 4.2 договору наступним чином: « 4.2. Сторони домовилися, що вартість послуг буде сплачено протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня винесення постанови у справі № 910/12229/24 Північним апеляційним господарським судом».
Між адвокатом та клієнтом підписано акти приймання-передачі наданих послуг від: 10.03.2025 (за правничу допомогу з аналізу судової практики, підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу - 3 000 грн) та 31.03.2025 (за участь адвоката в судовому засіданні 31.03.2025 - 2 500 грн).
Загальна вартість послуг становить 5 500 грн. 
Надані позивачем документи щодо сплати вартості послуг на професійну правничу допомогу адвоката, в рамках розгляду спору в цій справі в суді апеляційної інстанції, є належними і допустимими доказами в підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених ст. 126 ГПК України. 
Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Колегія суддів також акцентує, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21. 
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Як вбачається з матеріалів справи, відзив на апеляційну скаргу підготовлено в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Омельченко Д.В., що підтверджується звітом від 10.03.2025 та актом приймання-передачі наданих послуг від 10.03.2025.
Адвокат Омельченко Д.В. приймав участь у судовому засіданні 31.03.2025, призначеного судом апеляційної інстанції.
В свою чергу, відповідачем не надано жодних доказів невідповідності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених позивачем витрат на адвокатські послуги, їх необхідності та підстав щодо їх зменшення тощо.
Таким чином, оскільки ціна наданих виконавцем послуг була узгоджена ним з ОСОБА_1 у визначеному сторонами розмірі та обсязі, а надані позивачем документи, в їх сукупності, є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
У зв`язку з цим, судова колегія вважає заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/12229/24 обґрунтованою та доведеною. 
Отже, враховуючи вищенаведене, на підставі перевірки відповідності заявленої до стягнення суми обсягу наданих адвокатських послуг, а також з огляду на їх співмірність з розумною необхідністю витрат для цієї справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Ойл" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2025 у справі № 910/12229/24 в сумі 5 500 грн, шляхом ухвалення, в порядку ст.ст. 221, 244 ГПК України, додаткової постанови.
Керуючись ст.ст. 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/12229/24 - задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Ойл" (адреса: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 68; ідентифікаційний код - 30725844) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - 5 500,00 грн (п`ять тисяч п`ятсот гривень).
3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду.
4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді С.І. Буравльов

О.О. Євсіков