Справа №461/2005/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року 
Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Мироненко Л.Д.,
при секретарі судового засідання Бараняку В.В,
розглянувши цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги. 

Позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 04.04.2015 року року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб. Під час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг повноліття. Зазначила, що у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя та несумісність характерів, з жовтня 2025 року подружжя не проживає разом, не веде спільного побуту та подружніх стосунків не підтримують, що в свою чергу призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.
ОСОБА_1 зазначає, що з відповідачем не проживає однією сімєю, а спільний син проживає з позивачкою, у побаченнях та вихованні сина відповідачем вона не чинить перешкод.
У зв`язку з вищенаведеним, просить позов задовольнити.

Рух справи в суді.

19.03.2026 року позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.03.2026 року було відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Повідомлення відповідача здійснювалось шляхом надсилання копії позову та ухвали про відкриття провадження на його адресу зареєстрованого місця проживання. Відповідач на адресу суду 31.03.2026 року направив відзив у якому зазначив, що позовні вимоги зазначені позивачем визнає у повному обсязі та повністю згідний із причинами розірвання шлюбу. Просить такі вимоги задовольнити у повному обсязі та розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 ,

Встановлені судом фактичні обставини справи.

04.04.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано Галицьким відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 111, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 . Після одруження позивачці ОСОБА_5 присвоєно прізвище – ОСОБА_6 .
Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось, внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу з огляду на позицію позивача, між ними неможливе.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У ч. 1 ст. 4 ЦПК України законодавчо встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. 
Частиною 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.
Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб.
Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.
Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільним є такий розірвати, а позов задовольнити.
Керуючись ст.ст.  258, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити повністю.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , який 04.04.2015 року було зареєстровано Галицьким відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 111.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач:  ОСОБА_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Відповідач:  ОСОБА_8 , громадянин Латвії, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , посвідка на постійне місце проживання: № НОМЕР_4 .

Головуючий суддя        Л.Д. Мироненко