Справа № 456/531/26
Провадження № 2/456/936/2026

РІШЕННЯ
іменем України

07 квітня 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Яніва Н. М. ,
з участю секретаря судового засіданні Сунак Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

встановив:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.
Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2015 року у справі №456/353-15-ц та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. 
Позов обґрунтовано тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2015 року з відповідача, ОСОБА_2 стягуються на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно, починаючи з 22.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Втім, на даний час змінився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку порівняно з попередніми роками та вік дитини, а відповідно зросли потреби щодо забезпечення та створення умов життя, необхідних для його гармонійного розвитку. Позивачка зазначає, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає син, на його утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку. Відповідач, в свою чергу, не бере участі в матеріальному утриманні сина, не піклується про нього і не забезпечу його усім необхідним для нормального фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. У зв`язку з наведеним, позивачка просить позовну заяву задовольнити та змінити спосіб стягнення аліментів.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи присутнім у судовому засіданні, не заперечив проти задоволення позовних вимог та зміниспособу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ..
Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.01.2026 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М.. 
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідача ОСОБА_2 ..
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 02.02.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалами, занесеними до протоколів судового засідання від 27.02.2026 та 19.03.2026 року, розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання.
Розгляд справи по суті відбувся 07.04.2026 року з участю сторін.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.
Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Фактичні обставини справи із оцінкою відповідних доказів.
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Так, судом встановлено, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.60.2017 року у справі №456/903/17 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Втім, від шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.04.2012 року.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2015 року постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 700 (сімсот) грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.01.2015р., а також на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі в розмірі 300 (триста) грн. до досягнення сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, починаючи з 22.01.2015 року.
Судом також вставнолено, що позивачка 10.06.2021 року реєструвала шлюб з ОСОБА_6 , та прізвище позивачки після реєстрації даного шлюбу – « ОСОБА_7 ».
Поряд з цим, відповідно до свідоцтва про зміну імені від 11.12.2025 року серії НОМЕР_2 , прізвище, власне ім`я, по батькові позивачки після державної реєстрації зміни імені – ОСОБА_1 . 
Так, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки, виданої Добрянським старостинським округом, позивачка за вказаною вище адресою проживає разом із своїм сином – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Також судом встановлено, що позивачка несе суттєві витрати на обстеження та лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями лікарських висновків та квитанціями про оплату медикаментів.
Поряд з цим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, військовослужбовцем, який має реальну можливість отримувати дохід та сплачувати аліменти.
У свою чергу, доказів незадовільного стану здоров`я відповідача ОСОБА_2 чи відсутності достатнього й стабільного заробітку і, як наслідок, можливості надавати матеріальну допомогу своєму сину, матеріали цієї справи не містять.
Мотиви, з яких виходив суд.
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Оскільки згідно з вимогами чинного законодавством спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тому у позивача є право звернення до суду з вимогою про зміну такого способу стягнення аліментів. 
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
В свою чергу, змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.
При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», встановлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 512 гривень.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 372/2393/17, від 14.12.2022 року по справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 року по справі № 682/2454/22.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Вирішуючи спір, суд виходить з того, що позивачка (стягувач) бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу платника аліментів, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі.
Враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, зважаючи на те, що з віком дитини зростають потреби у забезпеченні її гармонійного розвитку, а також, що платник аліментів є працездатною особою, не заперечує наявність у нього обов`язку з утримання дитини, суд дійшов висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі, визначивши його у частці від доходу платника аліментів.
Беручи до уваги наведені обставини, а також виходячи з того, що позивачка разом із відповідачем повинні забезпечити дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей (частина 1 статті 141 СК України), суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, під час ухвалення судового рішення судом враховано,що відповідач у ході судового розгляду не заперечував проти зміни способу стягнення аліментів, що свідчить про фактичне визнання відповідачем доцільності застосування іншого способу виконання аліментного обов`язку.
При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач є працездатною особою, який має реальну можливість здійснювати трудову діяльність, отримувати дохід та, відповідно, виконувати свій обов`язок щодо належного матеріального утримання дитини.
При цьому судом взято до уваги вік дитини, на яку стягуються аліменти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його потреби на харчування, освіту, розвиток, здоров`я та збільшення потреб у зв`язку зі збільшенням віку. Також суд враховує те, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на утриманні матері.
Враховано, що аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн щомісячно були визначені судом у 2015 році, коли дитині сторін ще не було і 3 років. Наразі дитина підросла та для свого інтелектуального та соціального розвитку, а також для забезпечення належних умов проживання, навчання та лікування, потребує більших витрат, ніж на момент постановлення судового рішення від 11 березня 2015 року.
Також суд взяв до уваги, що виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребує дитина сторін, рівень інфляції в країні, розмір раніше визначених на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів є недостатнім для забезпечення дитині належного життєвого рівня.
Висновок суду.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить із принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, закріпленого у статті 3 Конвенції ООН про права дитини та статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якого в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню їхніх прав та інтересів. Стягнення аліментів з матері дитини спрямоване на забезпечення стабільного та належного матеріального утримання дитини, що відповідає її інтересам та сприяє її повноцінному фізичному, психічному та соціальному розвитку.
З огляду на зазначене, суд вважає, що з моменту ухвалення рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2015 року потреби дитини на харчування, освіту, розвиток, здоров`я зросли, позивачка скористалася правом на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідач не спростував неможливість зміни способу стягнення аліментів на дитину, а навпаки не заперечив щодо задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
При цьому, відповідно до роз`яснення у постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. 
Відтак, суд дійшов висновку, що даний позов про зміну способу стягнення аліментів є підставний, обґрунтований, а тому позовні вимоги ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів підлягають до задоволення.
Щодо розподілу судових витрат у справі.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 1331,20 грн., слід стягнути з відповідача у дохід держави.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, - задовольнити. 
Змінити спосіб стягнення аліментів з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлений рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2015 року у справі № 456/353/15-ц у твердій грошовій сумі в мінімальному розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з 22.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
 
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. 
 
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у дохід держави судовий збір у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя           Назар ЯНІВ