ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4731/26 Справа № 212/13147/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Швець М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.,
суддів - Зубакової В.П.Остапенко В.О.
секретар судового засідання – Лідовська А.А.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА»,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 20 січня 2026 року, яке ухвалено суддею Швець М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 січня 2026 року, -
В С Т А Н О В И В
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» (надалі – ПрАТ «СУХА БАЛКА») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок отриманих професійних захворювань.
Позовні вимоги мотивовано тим, що через багаторічну роботу на підприємстві відповідача у шкідливих умовах позивачка отримала професійні хронічні захворювання, втратила 35 % професійної працездатності. Зважаючи на професійне захворювання та втрату працездатності, змінилися стиль та якість життя позивачки, і це завдає їй моральних страждань. Вона постійно відчуває сухий приступоподібний кашель, іноді турбує кашель з виділеннями слизового характеру, переважно вранці, свист та хрип у грудях, періодичні напади ускладненого дихання за типом ядухи, які виникають після фізичного навантаження та в нічний час, турбують до 2-3 разів на тиждень, підвищена втома, пітливість, біль у шийному та в поперекокрижовому відділі хребта з іррадіацією болю у верхні та нижні кінцівки, переважно ліві, оніміння кінцівок у нічний час, іноді судоми а нижніх кінцівка, утруднення ходи. Такий стан здоров`я позивачки не дає їй можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою, улюбленими справами. Раніше вона вела активний спосіб життя, любила мандрувати з сім`єю, їздила в гори, гуляла лісом, збирала гриби, зустрічалася із подругами. Наразі позивачка змушена відмовитися від свого звичного способу життя. У зв`язку з професійним захворюванням, їй доводиться багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності, а під час лікування переносити біль, приймати велику кількість ліків. Через стан здоров`я позивачки, більша частина хатньої роботи лягла на плечі її чоловіка, що призводить до напружених стосунків та сварок між подружжям. Крім того, раніше позивачка мала багато подруг, які підтримували її захоплення. Натомість, через хворобу, зв`язки з друзями порушилися, що спричиняє додаткові душевні страждання для позивачки. Незважаючи на те, що їй лише 50 років, через ушкодження здоров`я позивачка почувається старою та хворою людиною. Позивач просила про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням, в розмірі 350 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 20 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 170 000,00 (сто сімдесят тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
З задоволенні решти заявлених вимог – відмовлено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь держави судовий збір в розмірі 1 470,70 гривень.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить змінити рішення суду, яким стягнуто на її користь 170 000,00 гривень, збільшивши цей розмір до 350 000,00 гривень, без урахування утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач у справі не створив належні та безпечні умови праці на робочому місці позивача, внаслідок чого вона отримала професійні захворювання, що призвели до встановлення їй втрати працездатності в розмірі 35%, у віці 50 років, що підтверджується Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №74/25/2365/B від 29.10.2025 року. 
Внаслідок отриманих професійних захворювань позивач постійно відчуває частий приступоподібний кашель, іноді турбує кашель з виділенням харкотиння слизового характеру, яке погано відходить, переважно вранці, свистячі хрипи у грудях, періодичні напади затрудненого дихання за типом задухи, як і виникають після фізичного навантаження та в нічний час, турбують до 2-3 разів на тиждень, підвищену втому, пітливість, біль у шийному та в попереково крижовому відділі хребта, з іррадіацією в верхні та ніжні кінцівки, оніміння кінцівок, утруднення ходи. 
Отже, заподіяне з вини підприємства професійне захворювання викликає у позивача фізичні і моральні страждання, порушило звичний активний спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації життя, для підтримки здоров`я, порушило нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, порушення відносин з оточуючими людьми.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «СУХА БАЛКА» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що робота в шкідливих умовах праці, з перевищенням нормативів, законодавчо дозволяється та позивач, при прийнятті на роботу, була повідомлена про важкість та шкідливість техногенного процесу, однак, позивач свідомо прийняла запропоновані умови праці і усвідомлювала можливість ушкодження свого здоров`я. При цьому, тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить саме від працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору, адже, може у будь-який час розірвати трудовий договір.
За таких обставин, відповідач вважає, що в його діях відсутня протиправна поведінка, оскільки, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та отриманням позивачем професійних захворювань, а тому підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди на підприємство відсутні. 
Зазначає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, а розмір моральної шкоди визначено без врахування конкретних обставин справи, засад розумності, виваженості й справедливості. 
Відзиви на апеляційні скарги не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» - залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 (а. с. 7), з 04.05.2005 року до 02.04.2024 року позивачка працювала машиністкою конвеєру 2-го розряду шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» дробильно-сортувальної фабрики.
За висновком Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 27.05.2024 року, згідно з державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 № 248, умови праці ОСОБА_1 3 класу 2 ступеня «Шкідливі» (а. с. 8-10).
Відповідно до Медичного висновку профпатологічної лікарсько-консультативної комісії Відокремленого підрозділу «Науково-практичного медичного центру професійного здоров`я Національного університету Охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика» №18/194 від 30.10.2024, а також Медичного висновку закладу охорони здоров`я лікарсько-експертної комісії, що має право встановлювати остаточний діагноз хронічних професійних захворювань про наявність хронічного професійного захворювання Відокремленого підрозділу «Науково-практичного медичного центру професійного здоров`я Національного університету Охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика» від 25.06.2025 протокол № 25/348 (а. с. 11-13), у позивачки наявні хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії, емфізема легень, помірний пневмофіброз, легенева недостатність першого ступеня, радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шайна С6, С7, С8 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами. Захворювання – професійні.
Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 31.07.2025 (а. с. 14-18), ОСОБА_1 працювала машиністкою конвеєру в умовах впливу небезпечних та шкідливих факторів 18 років 10 місяців на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», дільниця № 30; акт містить посилання на шкідливі умови праці та обставини виникнення хронічного професійного захворювання, пов`язаного з роботою у відповідача на шахті «Ювілейна»; причинами виникнення вказані: аерозоль переважно фіброгенної дії (перевищення гранично допустимих норм концентрації кремнію діоксиду кристалічного при вмісті пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони) та важкість праці (п. 18 Акта). Провини позивачки у виникненні в неї професійного захворювання не встановлено. В Окремій думці членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 (а. с. 19-20) викладено, що ПрАТ «СУХА БАЛКА» як роботодавець не винне у виникненні професійного захворювання позивачки, а умови її праці не створилися керівництвом шахти «Ювілейна» ПрАТ «СУХА БАЛКА», а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом. Тому ймовірною причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є незастосування нею у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними у повному обсязі.
Також суду надано Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 74/25/2365/Р від 29.10.2025 (а. с. 21-22). Згідно з цим Витягом констатовано наявність легкого порушення життєдіяльності та самообслуговування, відсутність стійких функціональних порушень, які дають право на інвалідність, група інвалідності не встановлена.
Суду надано також Виписний епікриз з медичної картки стаціонарного хворого № 3637/1163 неврологічного відділення від 17.11.2023 щодо ОСОБА_1 (а. с. 23), Виписки із медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_1 (а. с. 24-32). Надана документація підтверджує, що позивачка потребує періодичного стаціонарного лікування та медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування в період ремісії, спостереження лікарів.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з нормами Конституції України – людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).
Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 31 липня 2025 року причиною виникнення у позивача професійних захворювань є робота протягом тривалого часу, який становить 18 років 10 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів, які перевищували нормативи.
Отже, роботодавець ПрАТ «СУХА БАЛКА», під час роботи позивачки, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «БАЛКА» про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки Актом розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань від 31 липня 2025 року встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. 
Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.
Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.
Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, був повідомлений про умови праці, наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.
Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями, встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курси лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. 
Таким чином, судом вірно встановлено порушення ПрАТ «СУХА БАЛКА» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 170 000,00 грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності. 
Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов без повного та всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача.
Зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом до стягнення з відповідача на користь позивача без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона втратила професійну працездатність у загальному розмірі 35%, що свідчить про наявність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також необхідність відновлення попереднього стану.
Після втрати працездатності, у позивачки змінилися умови життя, вона позбавлена можливості продовжувати звичний для неї активний спосіб життя, реалізовувати свої звички та бажання, оскільки її постійно турбує частий кашель та болі в хребті та кінцівках та вона змушена періодично проходити лікування.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, працю протягом 18 років 10 місяців в шкідливих умовах праці на ПрАТ «СУХА БАЛКА», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у загальному розмірі 35%, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 170 000,00 грн. до 300 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб, а тому частково задовольняє апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 та залишає без задоволення апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА».
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь держави та збільшує цей розмірі з 1470,70 грн. до 3000,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.
Крім того, з відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 4500,00 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (3000,00 грн. х 150%).
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» - залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 20 січня 2026 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 , змінити, збільшивши цей розмір з 170 000 гривень до 300 000 (трьохсот тисяч) гривень 00 (нуль) копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 20 січня 2026 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмірі з 1470,70 гривень до 3000 три тисячі двісті) гривень 00 (нуль) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 07 квітня 2026 року.

Головуючий: 
Судді: