ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року м.Дніпро Справа № 912/2075/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача): Верхогляд Т.А., 
суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б., 
секретар судового засідання: Абадей М.О.
представники сторін: 
від відповідача: Боруш А.О., представник
розглянувши апеляційну скаргу Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.12.2024 року у справі №912/2075/24 (суддя Кабакова В.Г.)
за позовом Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, вул. Незалежності, 29, с. Піщаний Брід, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, 27037
до відповідача Фермерського господарства "Цабевської Олени Анатоліївни", вул. Молодіжна, 21а, с. Олексіївка, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, 27036
про розірвання договору, стягнення 239 689,81 грн,- 

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області до Фермерського господарства "Цабевської Олени Анатоліївни" (далі - ФГ "Цабевської О.А.") з такими вимогами:
- розірвати договір оренди землі, укладений 28 квітня 2016 року між Олексіївською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області та ОСОБА_1 , об`єктом оренди якого є земельна ділянка площею 19,2355 га з кадастровим номером 3521780600:02:000:9013 та земельна ділянка площею 39,9967 га з кадастровим номером 3521780600:02:000:0661;
- стягнути 239 689,81 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди землі від 28.04.2016 року в частині сплати орендної плати, що, на його думку, є підставою для розірвання вказаного договору.
Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 10.12.2024 року у цій справі в задоволенні позову відмовлено.
Мотивуючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що земельною ділянкою площею 39,9967 га відповідач не користувався, а користувалось нею ТОВ "Згода" і сплачувало орендну плату, отже в даному випадку позивачу не завдано будь-яких втрат і позивач такого не доводить.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Піщанобрідська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області подала апеляційну скаргу.
Просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує наступне:
Суд встановив, що сплачені відповідачем суми орендної плати є меншими, ніж сума орендної плати, визначена в договорі оренди землі, який є чинним і зміни до якого в частині розміру орендної плати не вносилися. Тобто, встановлено, що відповідач частково виконав свої зобов`язання щодо сплати орендної плати. Наведене підтверджує порушення відповідачем ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, ст.193 ГК України. 
Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги лист Головного Управління ДПС у Кіровоградській області від 09.10.2024 року на підтвердження відсутності у відповідача заборгованості з орендної плати з юридичних осіб та всупереч вимогам ГПК України саме на позивача поклав обов`язок доведення того, які земельні ділянки включено відповідачем до податкової декларації та за які земельні ділянки спрямовано сплачені відповідачем орендні платежі.
Вважає, що належними доказами виконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати орендної плати є податкові декларацій зі сплати за землю, а також квитанції банку, платіжні інструкції, що підтверджують сплату задекларованих сум орендної плати. Таких доказів відповідач до суду не надав, доводи позивача щодо внесення орендної плати не в повному обсязі не спростував.
Також скаржник зазначає, що ТОВ "Згода" не є стороною договору оренди землі, укладеного 28.04.2016 року між Олексіївською сільською радою і Цабевською О.А., та не приймало на себе обов`язків ФГ "Цабевської О.А." щодо сплати орендної плати за вказаним договором. 
На теперішній час договір оренди землі, укладений між Олексіївською сільською радою і Цабевською О.А. є чинним, зміни до нього не вносилися, обов`язок відповідача щодо сплати орендної плати не припинявся.
Відповідач згідно відзиву  просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування відзиву зазначає, що судовими рішеннями встановлено факт користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3521780600:02:000:0661 ТОВ "Згода", яке фактично сплачує платежі оренди за вказану ділянку.
Також дані обставини підтверджено представником Піщанобрідської сільської ради в судовому засіданні 20.05.2024 року, про що вказано в судовому рішенні.
Відповідач вважає позов позивача про розірвання договору оренди у зв`язку із недоплатою орендної плати за ділянку, якою відповідач не користувався на період спору у справі №912/3809/16, є суперечливою поведінкою позивача як орендодавця та грубим порушенням принципу розумності та добросовісності.
Апелянт згідно відповіді на відзив вказує наступне.
Договір оренди землі укладався у 2016 році між Цабевською О.А. і Олексіївською сільською радою, а не позивачем у цій справі. Відповідно, саме Олексіївська сільська рада, а не позивач, повинна була передати земельну ділянку в користування відповідачу. 
Позивач є правонаступником Олексіївської сільської ради з 2021 року. Відповідно, його поведінка відносно відповідача ніяк не може бути недобросовісною.
Земельна ділянка вважається переданою Олексіївською сільською радою Цабевській О.А. з моменту державної реєстрації речового права, тобто, з 28.04.2016 року. І саме з цієї дати в орендаря виникає обов`язок сплачувати орендну плату. 
Ні чинним законодавством України, ні договором оренди землі не передбачено звільнення орендаря від сплати орендної плати у разі, якщо земельна ділянка ним не використовується.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя – доповідач: Верхогляд Т.А., судді: Іванов О.Г., Парусніков Ю.Б.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.06.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено на 06.10.2025 року на 10:30 год. 
06.10.2025 року справу № 912/2075/24 було знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судової колегії в іншому судовому процесі.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2025 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.01.2026 року о 15:40 год. 
У судовому засіданні 13.01.2026 року розгляд справи відкладено на 24.02.2026 року о 15:45 год. у зв`язку з неможливістю проведення судового засідання за допомогою програми EasyCon.
У судове засідання 24.02.2026 року представник скаржника не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника на санаторно-курортному лікування, про що надав рахунок на оплату санаторно-курортної путівки.
Оскільки явка представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, правова позиція позивача щодо предмета спору викладена письмово, а зазначені представником позивача доводи щодо причин неявки в судове засідання колегія визнала неповажними, оскільки коло представників юридичної особи є необмеженим, судом проведено розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта і 24.02.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріали справи свідчать, що 28.04.2016 року між Олексіївською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області (далі - орендодавець) та Цабевською Оленою Анатоліївною (далі - орендар) укладено договір оренди землі (далі - договір), за умовами якого:
- орендодавець на підставі рішення Олексіївської сільської ради Добровеличківського району від 29.01.2016 року №69 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (п. 1.);
- в оренду передається земельна ділянка площею 59,2322 га, в тому числі рілля - 59,2322 га, кадастровий номер земельної ділянки площею 19,2355 га - 3521780600:02:000:9013, кадастровий номер земельної ділянки площею 39,9967 га - 3521780600:02:000:0661 (п. 2.);
- нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2016 року становить 2456544,00 грн, яка щороку підлягає індексації на офіційно повідомлений коефіцієнт індексації за поточний рік (п. 5.);
- договір укладено строком на 49 років з дати його державної реєстрації (п. 8.);
- орендна плата сплачується орендарем у формі та розмірі щорічно у грошовій формі: 5% від грошової оцінки земель в розмірі: 122827,20 грн (п. 9.);
- орендна плата вноситься у такі строки: відповідно до чинного законодавства (п. 11.);
- земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п. 15.);
- цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення (п. 16.);
- дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 37);
- розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за таких умов: зміна цільового призначення, несвоєчасне внесення орендної плати (п. 38). 
Договір підписано сторонами та скріплено печаткою орендодавця. 
14.07.2016 року ОСОБА_1 створено Фермерське господарство "Цабевської Олени Анатоліївни", ідентифікаційний код юридичної особи 40656809.
За твердженням позивача, з 14.07.2016 року права й обов`язки орендаря за договором оренди землі перейшли від ОСОБА_1 до створеного нею фермерського господарства.
За доводами позивача, 07.12.2020 року Піщанобрідською сільською радою прийнято рішення №50 "Про реорганізацію Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області шляхом приєднання до Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області". 
Пунктом 1 вказаного рішення сільська рада вирішила реорганізувати Олексіївську сільську раду в складі сіл Олексіївка, Кирилівка, Глиняне, Новоглиняне, Міжколодяжне, Миколаївка, Новопетрівка, Перчунове, Сміливе (далі - Олексіївська сільська рада), місцезнаходження: вул. Віталія Бабана, 1А, с. Олексіївка Добровеличківського району Кіровоградської області) шляхом приєднання до Піщанобрідської сільської ради (ЄДРПОУ 04365810), місцезнаходження: вул. Незалежності, 29, с. Піщаний Брід, Добровеличківського району, Кіровоградської області). 
Згідно п. 2 вищевказаного рішення Піщанобрідська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Олексіївської сільської ради в складі сіл Олексіївка, Кирилівка, Глиняне, Новоглиняне, Міжколодяжне, Миколаївка, Новопетрівка, Перчунове, Сміливе. 
Отже, Піщанобрідська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області є орендодавцем, а ФГ "Цабевської О.А." є орендарем за договором оренди землі. 
У позовній заяві зазначено, що у 2021 - 2024 роках ФГ "Цабевської О.А." сплачувало орендну плату не в повному обсязі, чим порушило свої обов`язки орендаря, встановлені договором оренди землі та ст. 24 Закону України "Про оренду землі".
Позивач зазначав, що у 2021 році відповідач сплатив позивачу 51 302,04 грн орендної плати, у 2022 році - 53 004,10 грн, у 2023 році - 53 053,49 грн, у 2024 році за п`ять місяців - 22 610,16 грн, що підтверджується звітами про рух коштів, які додаються до позовної заяви.
Як стверджує позивач, заборгованість відповідача з орендної плати становить 239 689,81 грн з такого розрахунку:
122827,20 грн - 51302,04 грн = 71525,16 грн - сума боргу за 2021 рік;
122827,20 грн - 53004,10 грн = 69823,10 грн - сума боргу за 2022 рік;
122827,20 грн - 53053,49 грн = 69773,71 грн - сума боргу за 2023 рік;
10235,60 грн х 5 міс = 51178,00 грн - сума орендної плати, яку відповідач зобов`язаний був сплатити за 5 місяців 2024 року 51178,00 грн – 22610,16 грн = 28567,84 грн - сума боргу за 5 місяців 2024 рік. 
Наявність тривалої та систематичної несплати орендної плати, на думку позивача, є істотним порушенням умов договору та підставою для його розірвання.
За вказаних обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу приписів статі 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.
Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до приписів статті 774 ЦК України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
За приписами частини першої статті 93 Земельного кодексу України (далі -ЗК України), яка кореспондується зі статтею 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
У силу частини шостої статті 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).
Частинами першою, другою статті 8 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.
Приписами статті 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 24 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил. 
Положеннями статті 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, водночас орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди, виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. 
Згідно з частиною першою статті 36 Закону України "Про оренду землі" у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.
Згідно з пунктом (д) частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
У частині першій статті 32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
За приписами пункту першого частини першої статті 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі.
Разом із цим, частинами першою, другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 року у справі № 918/391/23 наголосила, що порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії "значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору".
Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.
Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Верховного Суду від 09.12.2020 року у справі № 199/3846/19).
Отже, законодавство в питанні розірвання договору дбає не лише про інтереси управненої сторони, а й про інтереси зобов`язаної сторони, оскільки розірвання договору може завдати значних збитків стороні, яка допустила незначне порушення, тобто законодавець прагне досягти справедливого балансу між інтересами сторін договору.
Також потрібно враховувати, що у відносинах оренди землі основним їх регулятором, крім спеціального законодавства, є договір оренди землі. Враховуючи, що договір є регулятором відносин з використання земельної ділянки, на ці відносини поширюються правила статті 3 ЦК України, яка визначає, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Тож і приписи чинного законодавства, і умови договору потрібно застосовувати крізь призму загальних засад статті 3 ЦК України. Відповідно, істотність за абзацом другим частини другої статті 651 ЦК України має оцінюватися так само з точки зору справедливості, добросовісності та розумності, які сукупно утворюють цільний засадничий принцип регулювання приватноправових відносин.
Потрібно враховувати, що правова природа відносин оренди землі, яка зазвичай передбачає тривале використання такого об`єкта цивільних прав і сталість таких відносин, відповідає інтересам цивільного обігу загалом. Більше того, використання земельної ділянки завжди пов`язане з неодмінними витратами орендаря на її утримання відповідно до цільового призначення цієї ділянки.
Якщо дотримуватися протилежного підходу, то договір буде під постійною загрозою його розірвання, що порушить принцип сталості відносин з використання землі, що своєю чергою стимулюватиме орендаря ставитися до орендованої земельної ділянки у споживацький спосіб, не дбати про неї, не вкладати кошти у покращення чи належне утримання такого особливого виду майна, тобто призведе до того, що орендар не буде обирати таку поведінку, яка більшою мірою відповідала б ознакам доброго господаря стосовно орендованої ним землі.
Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом (д) частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Як зазначено вище, між Цабевською О.А. та Олексіївською сільською радою укладено договір оренди землі від 28.04.2016 року. 
Предметом договору оренди є дві земельних ділянки: площею 19,2355 га з кадастровим номером 3521780600:02:000:9013 та площею 39,9967 га з кадастровим номером 3521780600:02:000:0661.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, стосовно земельної ділянки площею 39,9967 га з кадастровим номером 3521780600:02:000:0661 на момент розгляду справи в суді першої інстанції, з 2016 року тривав судовий спір щодо поновлення договору оренди на цю ділянку.
Так, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 30.05.2024 року у справі № 912/3809/16, яке постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 року та постановою Верховного Суду від 09.09.2025 року залишено без змін, визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 07.10.2008 року, зареєстрованого у Добровеличківському відділі ДП КРФ "ЦДЗК" 07.10.2008 року за №040836900152, укладеного між Добровеличківською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Згода". 
Також у вказаному рішенні було встановлено наступне:
- "В засіданні 20.05.2024 представником відповідача зазначено, що фактично земельною ділянкою користується та сплачує орендну плату позивач, висловлено також позицію на підтримання доводів позивача щодо його переважного права на оренду земельної ділянки". 
- "За письмовими поясненнями начальника відділу Держгеокадастру у Добровеличківському районні від 05.01.2018, датою реєстрації земельної ділянки є 07.10.2008. Після розмежування земель державної та комунальної власності, так як замовником технічної документації (Олексіївською сільською радою) не були вказані обмеження у використанні земельної ділянки (що є невід`ємною частиною технічної документації), а саме договір оренди землі із ТОВ "Згода", зазначену ділянку було зареєстровано у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 3521780600:02:000:0661.
Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 3521780600:02:000:9015 площею 39.9967 га є ділянкою з кадастровим номером 3521780600:02:000:0661 площею 39.9967 га.
Господарський суд погоджується з доводами позивача, що вищезазначені обставини щодо недосягнення згоди по орендній платі не були і не могли бути підставою для відмови в укладенні угоди про поновлення строку дії договору оренди землі, оскільки відповідач рішенням № 69 від 29.01.2016 року передав спірну земельну ділянку площею 39,9967 га в оренду ОСОБА_1 строком на 49 років із сплатою орендної плати в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі. При цьому, договір оренди землі з позивачем не був розірваний чи визнаний недійсним, земельна ділянка у позивача не вилучалася і по теперішній час перебуває в користуванні позивача. Доказів протилежного відповідачем чи третьою особою до матеріалів справи не подано.
Отже, земельна ділянка площею 39,9967 га має два кадастрові номери і одночасно перебуває в оренді у двох осіб - позивача та гр. ОСОБА_1 ".
Матеріали справи свідчать, що на вимогу суду позивачем у поясненнях від 20.11.2024 року підтверджено зазначене та повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3521780600:02:000:9015 площею 39,9967 га є ділянкою з кадастровим номером 3521780600:02:000:0661 площею 39,9967 га з датою її реєстрації 07.10.2008 року. Після розмежування земель державної та комунальної власності, так як замовником технічної документації (Олексіївською сільською радою) не були вказані обмеження у використанні земельної ділянки (що є невід`ємною частиною технічної документації), а саме договір оренди землі із ТОВ "Згода"; зазначену ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 3521780600:02:000:0661. 
В додатках до пояснень додано докази сплати орендної плати за 2021-2023 роки та податкову звітність ТОВ "Згода" на підтвердження факту використання земельної ділянки з кадастровим номером 3521780600:02:000:0661. Окремо зазначено, що станом на 19.11.2024 року заборгованість у ТОВ "Згода" зі сплати орендної плати відсутня.
Представником відповідача в засіданні зазначено, що земельною ділянкою ОСОБА_1 не користувалась.
Відповідно до частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Таким чином, земельна ділянка площею 39,9967 має два кадастрові номери та фактично перебувала в оренді у іншого орендаря, за яку ТОВ "Згода" і сплачувало орендну плату.
Цей висновок оскаржуваного рішення апелянт не спростував.
Позивач зазначив, що у 2021 році відповідач сплатив позивачу 51 302,04 грн орендної плати, у 2022 році - 53 004,10 грн, у 2023 році - 53 053,49 грн, у 2024 році за п`ять місяців - 22 610,16 грн, що підтверджується звітами про рух коштів, які додані до позовної заяви з призначенням платежу "Орендна плата з юридичних осіб ФГ "Цабевської О.А.".
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав, в оренді у відповідача, крім зазначених двох земельних ділянок, ще перебувають земельна ділянка (3521780600:02:000:5850 площею 5,7262 га), земельна ділянка (3521780600:02:000:5849 площею 2,9400 га).
Відповідач не спростував доводи позивача про розмір сплачених коштів, поряд з тим, посилаючись на лист Головного Управління ДПС у Кіровоградській області від 09.10.2024 року, стверджує про відсутність заборгованості з орендної плати з юридичних осіб.
Колегія суддів звертає увагу, що в листі Головного Управління ДПС у Кіровоградській області від 09.10.2024 року № 10489/6/11 зазначено, що Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року № 5 "Про затвердження порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 року № 321/35943, не передбачено ведення обліку надходжень плати за землю за кадастровими номерами земельних ділянок, їх площами та/або їх місцем розташування.
Зважаючи на викладене, Головне Управління ДПС у Кіровоградській області не може надати інформацію - чи наявна заборгованість у Фермерського господарства "Цабевської Олени Анатоліївни" з орендної плати за користування земельною ділянкою із кадастровими номерами: 3521780600:02:00:9013 площею 19,2355 га та 3521780600:02:00:0661 площею 39,9967 га.
Разом з тим, повідомлено, що станом на 09.10.2024 року у ФГ "Цабевської О.А." відсутня заборгованість з орендної плати з юридичних осіб.
Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що земельною ділянкою площею 39,9967 га відповідач не користувався, а користувалось нею ТОВ "Згода" і сплачувало орендну плату. Відтак, в даному випадку позивачу не завдано будь-яких втрат, підстави для стягнення вказаної в позові суми і розірвання договору оренди з відповідачем - відсутні.
З огляду на наведене суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.
При цьому, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника зводяться виключно до незгоди з рішенням суду першої інстанції, оскільки не спростовують обставин користування земельною ділянкою іншою особою. Саме надання однієї і тієї ж земельної ділянки в оренду двом орендарям є недобросовісною поведінкою позивача.
Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п.унктом першим частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У цій справі, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі судового рішення, тому колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.12.2024 року у справі №912/2075/24 залишити без змін.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Постанова складена в повному обсязі 19.03.2026 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд 

Суддя О.Г. Іванов 

Суддя Ю.Б. Парусніков