Справа № 201/11052/24
Провадження № 2/201/3922/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

07 квітня 2026 року м. Дніпро 

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Лучковської Я.Д., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви

13.10.2023 в м. Дніпрі на перехресті вул. Запорізьке Шосе та вул. Високовольтна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Camry», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ТДВ СК «Гардіан» згідно поліса № ЕР/212643669, який діяв на дату ДТП та автомобіля «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2023 по справі № 201/13467/23.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Позивача «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 , чим завдані йому матеріальні збитки.
13.10.2023 представник ОСОБА_1 направив на електронну адресу ТДВ СК «Гардіан» завірені електронно-цифровим підписом повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування та весь необхідний пакет документів, передбачених ст. 35 Закону.
21.11.2023 його представник направив на електронну адресу ТДВ СК «Гардіан» завірені електронно-цифровим підписом рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_3 , витяг з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_3 
08.01.2024 представник ОСОБА_1 , направив на електронну адресу ТДВ СК «Гардіан» завірену електронно-цифровим підписом постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2023 по справі № 201/13467/23.
09.01.2024 ТДВ СК «Гардіан» виплачене страхове відшкодування в розмірі 156800,00 грн на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 , де здійснювався ремонт автомобіля позивача за вказівкою позивача у заяві на виплату.
Максимальний ліміт відповідальності ТДВ СК «Гардіан» за полісом № ЕР/212643669 в результаті пошкодження майна складає 160000,00 грн., враховуючи, що полісом передбачено франшизу в розмірі 3200,00 грн, страховик виконав свої зобов`язання в повному обсязі.
Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. № 0911/23 від 08.11.2023, складеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 складає 348079,01 грн.
Вказана сума складається із вартості відновлювального ремонту 325503,23 грн та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 22575,78 грн.
Фактична вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 247316,00 грн, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт.
14.11.2023 позивачем сплачено на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 різницю між зобов`язанням по сплаті ТДВ «СК «Гардіан» (156800,00 грн.) та фактичною вартістю відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 ( 247316,00 грн.), що складає 90516,00 грн.
Таким чином, розмір невідшкодованої шкоди, яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 складає 90516,00 грн, що розраховується наступним чином 247316,00 грн (фактичні витрати) - 156800,00 грн (виплачене страхове відшкодування).
З урахуванням вимог ст. 29, п. 32.7 статті 32 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.п. 1.6, 8.3, 8.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) зі ОСОБА_2 підлягає стягненню втрата товарної вартості автомобіля в розмірі 22575,78 грн.
За приписами п. 36.6. ст. 36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Умовами договору страхування № ЕР/212643669 передбачено франшизу в розмірі 3200,00 грн, яка підлягає стягненню зі ОСОБА_2 .

Предмет позову 

Стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 90516,00 грн, франшизу в розмірі 3200,00 грн, втрату товарної вартості в розмірі 22575,78 грн, а всього 116291,78 грн.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Представник відповідача – адвокат Омелян О.О. надав відзив на позовну заяву (а.с. 89 - 94), у якому не погодився із розміром оціненої шкоди у 116291,78 грн, оскільки позивачем не враховано ступінь вини кожного з учасників ДТП, водія автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 . Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом надана оцінка лише діям водія ОСОБА_2 , повністю не виключається вина іншого учасника ОСОБА_1 . Вважав, що протокол огляду транспортного засобу експерта складений із порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, відповідача ОСОБА_2 на огляд не запрошено. У квитанції № 512703852 від 14.11.2023 про доплату за ремонт пошкодженого автомобіля в сумі 90516,00 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_3 у графі платник зазначено ОСОБА_4 . 
Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інші заяви учасників процесу

Відповідач ОСОБА_5 11.12.2025 надавав додаткові пояснення (а.с. 199-200) на клопотання експерта від 08.08.2025 про надання відомостей (вихідних даних), вказавши, що 13.10.2023 о 08 год.50 хв. він, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі сторони ТЦ «Дафі» по вулиці Запорізьке шосе, повертаючи ліворуч на перехресті на вулицю Високовольтну, його пропускали два ряда транспортних засобів, які зупинилися, закінчував поворот ліворуч на великій швидкості в мій автомобіль «Toyota Camry» в задню праву частину здійснив зіткнення транспортний засіб «Renault Sandero» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Під час огляду місця ДТП працівниками поліції, він давав пояснення щодо обставин даної пригоди. Однак на той час був у знервованому, шокованому стані внаслідок цієї ДТП і не міг вказати на всі обставини пригоди, які мають значення по справі, за яких відбулася ДТП. Тому вважав за необхідне надати суду додаткові пояснення, з врахуванням вимог клопотання експерта від 08.08.2025. Параметри дороги – асфальтована, горизонтальна, обидва авто перебували в справному технічному стані, завантаженість транспортних засобів - в автомобілі «Toyota Camry» разом з ним перебувала дружина, в автомобілі «Renault Sandero» перебував водій та пасажир. В процесі здійснення маневру повороту ліворуч ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota Camry» побачив автомобіль «Renault Sandero», а відповідно, водій автомобіля «Renault Sandero» міг побачити автомобіль «Toyota Camry» під керуванням ОСОБА_2 , коли автомобіль «Renault Sandero» перебував на відстані не менше 35 метрів до місця зіткнення, швидкість автомобіля «Renault Sandero» приблизно була більше 70 км/год, швидкість автомобіля «Toyota Camry» була не більше 20-25 км/год. Автомобіль «Toyota Camry» не здійснював гальмування до зіткнення та після удару, автомобіль «Renault Sandero» чи здійснював гальмування йому не відомо.

Представник позивача – адвокат Демарчук Н.О. надала заперечення на додаткові пояснення (а.с. 203 – 205) у яких вказала, що пояснення ОСОБА_2 не можуть слугувати вихідними даними для проведення експертизи, тому що є припущеннями, що не підтверджені належними доказами. Швидкість руху автомобілів може встановити лише експерт в результаті проведення трасологічної експертизи. Обставини ДТП зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 555906 від 13.10.2023, схемі дорожньо-транспортної пригоди, лише ці відомості можуть слугувати вихідними даними при проведенні експертизи. Вина ОСОБА_2 вже встановлена постановою суду, ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Рух справи.

Ухвалою судді від 13.09.2024 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено у спрощеному провадженні з викликом сторін (а.с. 77).
Ухвалою суду від 20.11.2024 за клопотанням відповідача у справі призначено судово-автотехнічну експертизу. На вирішення експерта поставити такі питання: 1. Чи вбачаються в діях водія автомобіля «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_1 , в даних дорожніх умовах невідповідності з вимогами ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди? 2. Чи мала водій автомобіля «РЕНО» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_1 , технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а саме зіткнення із автомобілем «ТОЙОТА» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_2 .? 3. Чи можливо встановити ступінь вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з наслідками цієї ДТП? Якщо так, то який їх розмір у відсотковому значенні відносно кожного з водіїв? Якщо так, то який саме він відносно кожного з водіїв?
Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України. Оплату за проведення експертизи покласти на відповідача ОСОБА_2 . Провадження у справі на період проведення експертизи зупинене (а.с. 112 – 113).
Ухвала про призначення експертизи оскаржена позивачем.
Поставною Дніпровського апеляційного суду від 11.03.2025 ухвала залишена без змін (а.с. 139 - 142). 
16.04.2025 на адресу суду надійшло клопотання експерта від 09.04.2025 про надання відомостей (вихідних даних) для проведення експертизи та про необхідність оплати проведення вказаної експертизи (з наданням рахунку для оплати). Разом з клопотанням експерта повернута цивільна справа №201/11052/24 для його вирішення.
Ухвалою судді від 17.04.2025 відновлене провадження у справі для розгляду вищевказаного клопотання експерта (а.с. 150).
Ухвалою суду від 29.05.2025, враховуючи, що ухвала суду про призначення експертизи від 20.11.2024 судом не скасована, є чинною, суд направив справу для проведення судово - автотехнічної експертизи, що призначена на підставі ухвали суду від 20.11.2024. Провадження у справі на період проведення експертизи зупинене (а.с. 170).
19.08.2025 на адресу суду надійшло клопотання експерта від 08.08.2025 про надання відомостей (вихідних даних) для проведення експертизи та про необхідність оплати проведення вказаної експертизи (з наданням рахунку для оплати). Разом з клопотанням експерта повернута цивільна справа №201/11052/24 для його вирішення.
Ухвалою суду від 11.09.2025 провадження у справі відновлене (а.с. 184).
Клопотання експерта доведено до відома учасників справи, зокрема, представника відповідача (а.с. 181, 194).
11.11.2025 до суду надійшло повідомлення від експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України про неможливість проведення експертизи у зв`язку із ненаданням відповіді на питання експерта (а.с. 195 – 197).
Представник позивача – адвокат Демарчук Н.О. у судове засідання надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати без її участі (а.с. 210).
Представник відповідача – адвокат Омелян О.О. у судове засідання надав заяву, у якій справу просив розглядати без його участі, врахувати надані суду пояснення (а.с. 211-212).
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2023 по справі № 201/13467/23 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 15).
Судом у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_2 13 жовтня 2023 року о 08 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_5 , при повороті ліворуч на нерегульованому перехресті вул. Запорозьке шосе з вул. Високовольтна м. Дніпрі не надав переваги у русі, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась у зустрічному напрямку прямо. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 16.13 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
ОСОБА_2 , з`явившись до суду, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та повідомив, що порушення правил дорожнього руху відбулось ненавмисно з його боку, оскільки він був дещо введений в оману діями інших водіїв, які стали надавати йому перевагу у русі, знаходячись в одному потоці з водієм ОСОБА_1 , яка наближалась суміжною правою смугою.
Винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 555906 від 13 жовтня 2023 року; схемою місця дорожньо-транспортної події від 13 жовтня 2023 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього, при цьому зі зворотного боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень цих засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 ; поясненнями водія-учасника події ОСОБА_1 , а також власними поясненнями ОСОБА_2 , чим в сукупності доводиться, що останній дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.
Суд дійшов висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - позивача ОСОБА_1 застрахована в ТДВ СК «Гардіан» згідно поліса № ЕР/212643669, який діяв на дату ДТП та автомобіля «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Ліміт відповідальності ТДВ СК «Гардіан» за полісом № ЕР/212643669 в результаті пошкодження майна складає 160000,00 грн., франшиза - 3200,00 грн (а.с. 18, 67-68).
13.10.2023 представник ОСОБА_1 направив на електронну адресу ТДВ СК «Гардіан» завірені електронно-цифровим підписом повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування та весь необхідний пакет документів, передбачених ст. 35 Закону.
21.11.2023 представник позивача направив на електронну адресу ТДВ СК «Гардіан» завірені електронно-цифровим підписом рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_3 , витяг з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_3 
08.01.2024 представник позивача направив на електронну адресу ТДВ СК «Гардіан» копію постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2023 по справі № 201/13467/23. 
09.01.2024 ТДВ СК «Гардіан» виплачене страхове відшкодування в розмірі 156800,00 грн на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 за вказівкою позивача у заяві (а.с. 8, 19).
Для визначення розміру шкоди позивачка звернулася до експерта.
Згідно із висновком експерта Дроздова Ю.В. № 0911/23 від 08.11.2023, складеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 складає 348079,01 грн (а.с. 21-30).
Сума шкоди складається із вартості відновлювального ремонту 325503,23 грн та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 22575,78 грн. 
Фактична вартість відновлювального ремонту КТЗ складала 247316,00 грн, що підтверджено актом прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 61 – 62).
14.11.2023 на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 сплачено різницю між зобов`язанням по сплаті ТДВ «СК «Гардіан» (156800,00 грн.) та фактичною вартістю відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 ( 247316,00 грн.), в розмірі 90516,00 грн (а.с. 20).
У квитанції № 512703852 від 14.11.2023 на суму 90516,00 грн у графі платник зазначено ОСОБА_4 .
Розмір шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 , позивачем розрахована у сумі 90516,00 грн + (247316,00 грн (фактичні витрати) - 156800,00 грн (виплачене страхове відшкодування), + 22575,78 грн втрата товарної вартості автомобіля +франшиза в розмірі 3200,00 грн, всього 116291,78 грн.

2. Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальними правилами статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15.
Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Постановою суду визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95 цс 20).
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02.12.2021 у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879 св 21).
Системний аналіз п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст. 988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п.п. 56, 57, 69, 72, 73 Постанови Великої Палати Верхового Суду по справі № 755/18006/15-ц).
ТДВ СК «Гардіан» виплачене страхове відшкодування в розмірі 156800,00 грн на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 .
Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 складає 348079,01 грн. (складається із вартості відновлювального ремонту 325503,23 грн та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 22575,78 грн).
Згідно із пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).
Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).
Відтак, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.
Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Позивач реалізував своє право, передбачене п. 34.4 ст. 34 Закону і звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В. з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, запросив на огляд пошкодженого автомобіля та надав йому копію висновку експерта Дроздова Ю.В., складений за його результатами.
Як видно із висновку експерта товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В., у ньому вказано, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України, то такий висновок є недопустимим доказом. 
Відповідна правова позиція Верховного Суду міститься у постанові від 04.11.2021 у справі № 904/684/18.
Відповідно до п. 5.2. Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.
У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.
Отже, за вимогами Методики виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється у разі потреби замовником дослідження і не обов`язком замовника або експерта. 
Суд не приймає доводи відповідача про недоведеність вартості матеріального збитку, зокрема, розміру втрати товарної вартості, оскільки він підтверджений належним і допустимим доказом (висновком експерта). За клопотанням відповідача судом була призначена експертиза з визначення розміру матеріального збитку, але відповідачем не виконане клопотання експерта щодо надання вихідних даних. Інших належних і допустимих доказів , які спростовують висновок експерта відповідачем не надано. Додаткові пояснення щодо вихідних даних надані відповідачем суду 11.12.2025 - вже після (через два місяці) повідомлення експерта про неможливість надання висновку, яке одержане сум 11.11.2025. 
Фактична вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 247316,00 грн.
14.11.2023 позивачем додатково сплачено на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 різницю між зобов`язанням по сплаті ТДВ «СК «Гардіан» (156800,00 грн.) та фактичною вартістю відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 ( 247316,00 грн.), що складає 90516,00 грн.
Таким чином, розмір невідшкодованої шкоди, яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 складає 90516,00 грн (247316,00 грн (фактичні витрати) - 156800,00 грн (виплачене страхове відшкодування).
Стосовно зазначення у квитанції № 512703852 від 14.11.2023 на суму 90516,00 грн у графі платником ОСОБА_4 , суд зауважує на тому, що ці кошти за цільовим призначенням сплачені за ремонт пошкодженого автомобіля «Renault Sandero», д.р.н. НОМЕР_2 , що видно з призначення платежу. 
Згідно із висновком експерта Дроздова Ю.В. № 0911/23 від 08.11.2023 вартість матеріального збитку складає 348079,01 грн, що перевищує фактичні витрати на ремонт 247316,00 грн і 14.11.2023 на рахунок СТО сплачено різницю між зобов`язанням по сплаті ТДВ «СК «Гардіан» та фактичною вартістю відновлювального ремонту розмірі 90516,00 грн. 
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплата (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Верховний Суд в постанові від 20.03.2018 в справі № 911/482/17 виклав правову позицію, відповідно до якої, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Отже, наявність рахунку на оплату, якою проводилися ремонтно-відновлювальні роботи забезпеченого транспортного засобу, платіжні доручення, а також акт виконаних робіт вважаються достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Суд, виходить також з того, згідно із висновком експерта Дроздова Ю.В. № 0911/23 від 08.11.2023 вартість матеріального збитку складає 348079,01 грн, що перевищує фактичні витрати на ремонт 247316,00 грн, а 14.11.2023 на рахунок СТО сплачено різницю між зобов`язанням по сплаті ТДВ «СК «Гардіан» та фактичною вартістю відновлювального ремонту розмірі 90516,00 грн. 
Отже, надані суду докази – рахунок СТО, оплата страховою компанією цього рахунку, висновок експерта у своїй сукупності підтверджують розмір заявленої до відшкодування заподіяної шкоди
Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_2 90516,00 грн матеріального збитку, втрати товарної вартості в сумі 22575,78 грн та франшизи в розмірі 3200,00 грн підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн (а.с. 71).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 90516,00 грн, франшизу в розмірі 3200,00 грн, втрату товарної вартості в розмірі 22575,78 грн, а всього 116291,78 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 07 квітня 2026 року.

Суддя О.С. Наумова