П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/16785/25	

Головуючий в суді першої інстанції: Бездрабко О.І.
Дата і місце ухвалення рішення: 05.12.2025 року, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року у справі №420/16785/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Одеської обласної прокуратури щодо відмови у видачі йому довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії з урахуванням усіх передбачених законом виплат і умов оплати праці; 
- зобов`язати Одеську обласну прокуратуру видати довідку про заробітну плату станом на 2025 рік для перерахунку пенсії з урахуванням усіх передбачених законом виплат і умов оплати, що існували на день його звільнення з роботи, у тому числі премії та надбавки за особливо важливу роботу у відповідних відсотках. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. 
Суд визнав протиправними дії керівника Одеської обласної прокуратури щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) станом на 01.01.2025 із зазначенням відомостей про відсотковий розмір премії для перерахунку пенсії з 01.02.2025.
Зобов`язав Одеську обласну прокуратуру підготувати та видати довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 станом на 01.01.2025 у відповідності до вимог статей 81, 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 із зазначенням відомостей про відсотковий розмір премії для перерахунку пенсії з 01.02.2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Одеська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача видати довідку про розмір заробітної плати позивача із зазначенням відомостей про відсотковий розмір премії.
Апелянт вказує, що відповідно до частини другої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та надбавок, передбачених законодавством, а преміювання прокурорів здійснюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за відповідний період.
З цього приводу апелянт зазначає, що премія має разовий характер, залежить від результатів щорічного оцінювання якості роботи прокурора та не є постійною складовою заробітної плати, а тому не підлягає врахуванню при формуванні довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії.
Крім того, апелянт посилається на положення Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.10.2020 №503, відповідно до якого преміювання здійснюється виключно за результатами оцінювання роботи діючих прокурорів, а отже не може застосовуватись до осіб, які на момент складання довідки не перебувають на службі в органах прокуратури.
Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.06.2024 у справі №640/12340/22, відповідно до якої при визначенні складових заробітної плати для перерахунку пенсії враховуються лише ті виплати, які на момент здійснення перерахунку фактично виплачуються працівникам, що обіймають відповідні посади.
З урахуванням викладеного апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що доводи апелянта є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків суду, оскільки премія є складовою заробітної плати прокурора, передбаченою законодавством та такою, що фактично виплачується, а тому підлягає врахуванню при визначенні розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії, при цьому положення наказу Генерального прокурора від 30.10.2020 №503 регулюють виключно питання преміювання діючих прокурорів і не можуть обмежувати права осіб, звільнених зі служби. 
Також позивач зазначає про безпідставність невключення до довідки надбавки за виконання особливо важливої роботи, однак такі доводи не підлягають оцінці судом апеляційної інстанції, оскільки відповідна частина рішення суду першої інстанції не оскаржується та не є предметом апеляційного перегляду.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів справи та змісту апеляційної скарги, предметом апеляційного перегляду є виключно висновки суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у включенні премії до довідки про розмір грошового забезпечення та зобов`язання видати відповідну довідку.
При цьому висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо включення до довідки надбавки за особливо важливу роботу апеляційною скаргою не оскаржуються, а відтак відповідно до приписів статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів не надає правової оцінки зазначеним обставинам та не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції у цій частині.
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.
13.05.2025 року позивач звернувся до Одеської обласної прокуратури із заявою про видачу довідки про заробітну плату станом на 2025 рік для перерахунку пенсії, яку 14.05.2025 року відповідачем видано за №375 без зазначення премії та надбавки за особливо важливу роботу.
16.05.2025 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки із включенням зазначених складових, однак листом від 22.05.2025 №21-68ВИХ-25 у задоволенні такої заяви відмовлено. 
Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції з цим адміністративним позовом.
Спірні правовідносини виникли у сфері пенсійного забезпечення осіб, звільнених з органів прокуратури, та пов`язані з визначенням складу грошового забезпечення, що підлягає врахуванню при перерахунку пенсії.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що відмова відповідача у видачі довідки про розмір заробітної плати позивача із зазначенням відомостей про відсотковий розмір премії для перерахунку пенсії не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема положенням статей 81, 86 Закону України «Про прокуратуру», а також правовій позиції, викладеній у рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, у зв`язку з чим дійшов висновку про протиправність дій відповідача та наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості, а також в інших випадках, передбачених законом, при цьому пенсійне забезпечення є складовою конституційних гарантій і не може бути формально обмежене підзаконним регулюванням.
Згідно зі статтями 19 та 22 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти виключно на підставі та у спосіб, визначені законом, а при прийнятті нових нормативно-правових актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Правові засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.
Відповідно до частини другої статті 81 цього Закону заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок, що свідчить про законодавче визначення премії як складової грошового забезпечення.
Згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсія обчислюється з урахуванням складових грошового забезпечення, визначених законом, що прямо пов`язує обсяг пенсійного забезпечення із структурою заробітної плати прокурора.
Ключове значення для правильного вирішення даного спору має Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, яким визнано неконституційним положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що делегувала Кабінету Міністрів України визначення умов та порядку перерахунку пенсій. 
Конституційний Суд України у зазначеному рішенні прямо встановив, що: перерахунок пенсій прокурорів має здійснюватися на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, а відповідна норма підлягає застосуванню у первинній редакції, яка передбачає врахування всіх складових заробітної плати. 
Крім того, Конституційний Суд України наголосив, що зміна нормативного регулювання не може погіршувати правове становище осіб у сфері пенсійного забезпечення, оскільки це порушує принцип правової визначеності та гарантії соціального захисту. 
Отже, після ухвалення вказаного рішення КСУ підзаконні нормативні акти, у тому числі накази Генерального прокурора, не можуть визначати чи обмежувати склад грошового забезпечення, який підлягає врахуванню при перерахунку пенсії.
Зазначена правова позиція узгоджується із загальним правовим підходом, сформованим у практиці Верховного Суду, зокрема у зразковій справі №560/2120/20.
Так, у зразковій справі №560/2120/20 Верховний Суд дійшов висновку, що з 13.12.2019 особи, яким призначено пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», мають право на їх перерахунок у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам, при цьому перерахунок здійснюється з урахуванням складових заробітної плати відповідної категорії працівників. 
При цьому Верховний Суд наголосив, що визначальним є належність відповідних виплат до структури грошового забезпечення, встановленої законом та застосовуваної до відповідної посади, а не порядок чи умови їх фактичної виплати на момент перерахунку пенсії. 
Таким чином, правове регулювання, що підлягає застосуванню у даній справі, виходить з того, що склад грошового забезпечення визначається виключно законом, а перерахунок пенсії здійснюється з урахуванням усіх складових заробітної плати.
Підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати чи звужувати визначений законом склад грошового забезпечення для цілей пенсійного забезпечення.
Доводи апелянта про те, що премія може враховуватися лише у разі її нарахування діючим прокурорам за результатами оцінювання якості їх роботи відповідно до наказу Генерального прокурора №503, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального права.
Зазначений наказ є підзаконним актом, що регулює внутрішні питання організації оплати праці діючих прокурорів, і не може змінювати визначений законом склад грошового забезпечення для цілей пенсійного забезпечення.
Інше тлумачення призводило б до фактичного звуження права особи на соціальний захист шляхом виключення окремих складових заробітної плати із розрахунку пенсії, що суперечить статті 22 Конституції України та правовим позиціям Конституційного Суду України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо невключення премії до довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо застосування правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.06.2024 у справі №640/12340/22, оскільки наведені висновки стосуються інших фактичних обставин справи та не спростовують встановленого у цій справі правового підходу, відповідно до якого визначальним є належність відповідних виплат до структури грошового забезпечення, встановленої законом, а не факт їх виплати на момент перерахунку пенсії.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм законодавства та зводяться до переоцінки встановлених обставин справи, що не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року - без змін.
Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук