Справа № 420/19327/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)

03 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТ ВАНТАЖ - адвоката Венгаренко Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у справі №420/19327/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТ ВАНТАЖ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну,

встановив:

У червні 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТ ВАНТАЖ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, у якому позивач просив суд:
1. Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної податкової служби України, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації від 20.05.2025р. №12885438/44956567,
2. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №13 від 06.12.2024р. датою її подання на реєстрацію.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “БІТ ВАНТАЖ” задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 20 травня 2025 року №12885438/44956567.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТ ВАНТАЖ» №13 від 06 грудня 2024 року, датою її фактичного подання.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТ ВАНТАЖ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТ ВАНТАЖ» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
09.02.2026 до Одеського окружного адміністративного суду представник позивача подала заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку ст.252 КАС України, у якій просить прийняти додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь Товариства позивача судові витрати у розмірі 4000 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що у позовній заяві крім іншого було також вказано про те, що загальний попередній орієнтовний розмір судових витрат позивача у справі становить 4000,00 грн +2422,40грн = 6422,40 грн., який ТОВ “БІТ ВАНТАЖ” просило стягнути з відповідача. 
На підтвердження понесених Товариством витрат на правничу допомогу, позивачем додаткового разом із заявою надано копію акту приймання-передачі наданих послуг від 05.02.2026, копію рахунку на оплату витрат на правничу допомогу №5 від 05.02.2026, копію платіжної інструкції №7298 від 05.02.2026, які були складені вже після ухвалення рішення. А відтак не були додані до позову, та підтверджують витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Представник відповідачів подав до суду заяву, у якій просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу Товариства, мотивуючи тим, що заявлена сума є явно завищеною, враховуючи складність справи та ринкові ставки за подібні послуги, які значно нижчі за заявлену суму. Заявник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження реальності понесених витрат, а саме: не надано детального договору про надання правничої допомоги, відсутні акти виконаних робіт або інші документи, які б підтверджували надання відповідних послуг, не надано доказів оплати квитанції , платіжні доручення.
На думку представника відповідачів, з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, ця справа не потребувала затрат значного часу, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, тому вважає справедливим призначити позивачеві компенсації витрат на правову допомогу адвоката, що становить розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2025 рік – 3 028,00 грн.
Розглянувши доводи заяви про прийняття додаткового рішення та заперечень відповідача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч.1, 2 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно із ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до п.3 ч.1, ч.2-5 ст.252 КАС України, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Як свідчать матеріали справи, звертаючись до суду із даним позовом, позивачем в тому числі у позові заявлялась вимога про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, розмір яких буде заявлений у порядку та строки, передбачені КАС України.
Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України, приписами якої визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Стаття 139 КАС України визначає правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову).
Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд також враховує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Таким чином документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
У розумінні п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України 05.07.2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).
Відповідно до ст. 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд встановив, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивача у даній справі, представником Товариства надано наступні документи:
1. копію договору про надання правничої допомоги від 01.01.2024, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «БІТ ВАНТАЖ» з Адвокатським бюро «Тетяни Венгаренко», за умовами якого Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, за домовленістю Сторін.
У розділі 2 Договору Сторони погодили обов`язки Адвокатського бюро, серед яких зокрема: представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта в усіх судах України, державних органах, органах місцевого самоврядування, правоохоронних, контролюючих та інших органах державної влади, а також підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності у межах предмета Договору, надає консультації, висновки, довідки з правових питань, тощо.
Згідно з п.п. 4.1 – 4.2 Договору ціна юридичних послуг відрядна і залежить від об`єму виконаної роботи/наданих послуг та визначається в актах приймання-передачі наданих послуг. Остаточний розрахунок суми, що належить до оплати згідно цього Договору, здійснюється на підставі Акта наданих послуг.
2. копію акту надання послуг №5 від 05.02.2026, згідно якого Адвокатське бюро передало, а позивач прийняв виконані роботи (послуги) ОСОБА_1 за договором б/н 01.01.24 – підготовка та подання адміністративного позову та відповіді на відзив в адміністративній справі №420/19327/25, на суму 4000,00 грн.
3. копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №7298 від 05.02.2026 про оплату за послуги ( підготовка і подання адмін.позову та відповіді на відзив у справі №420/19327/25) за рах.№5 від 05.02.2026р. без пдв.
З огляду на надані документи, загальний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом даної справи у суді першої інстанції визначений у акті у розмірі 4000 грн.
Суд зазначає, що згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року у справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Отже, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу суд доходить висновку, заявлені витрати дійсно пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджуються документально, отже позивач має право на компенсацію таких.
Щодо співмірності розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуги у зв`язку з розглядом даної справи, суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи
Оцінюючи заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, виходячи з вищенаведених критеріїв, проаналізувавши наведені приписи чинного законодавства та надані позивачем документи на підтвердження витрат на правничу допомогу суд вважає, що розмір таких витрат є підтвердженим належними доказами, а відтак, вимога про їх стягнення є обґрунтованою.
Враховуючи складність справи, обсяг її матеріалів, предмет спору, обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову та значенням справи для сторони суд дійшов висновку про співмірність витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн, а відтак вимога про їх відшкодування підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 132, 139, 248, 252, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТ ВАНТАЖ - адвоката Венгаренко Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення у справі №420/19327/25 - задовольнити.
Ухвалити у даній справі додаткове рішення, яким стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТ ВАНТАЖ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА