Справа № 560/19168/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

26 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області №6801110500001338 від 08.10.2025 про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що починаючи з 2012 у позивача в Україні є сім`я, яка на даний час складається із дружини і двох малолітніх дітей (усі - громадяни України). Незважаючи на колишню судимість Акберлі Орхана (яка на даний час погашена відповідно до статей 88, 89 КК України та двох адміністративних правопорушень, проведеною відповідачем перевіркою у 2023 не було встановлено підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну та видачі посвідки на постійне проживання, тому 12.01.2024 позивачу було видано посвідку на постійне проживання в Україні, термін дії якої до 11.01.2034. Однак 08.10.2025 відповідачем на підставі розгляду "обгрунтованого звернення" Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України було прийнято постанову №6801110500001338 про заборону в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки. Позивач вважає спірну постанову протиправною та такою, що порушує права позивача на сімейне життя та возз`єднання сім`ї, завдає шкоди його діловій репутації, оскільки зазначена в "обґрунтованому зверненні" інформація необґрунтована та нічим не підтверджена. Просить позов задовольнити.
У поданому відзиві відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити ц задоволенні позовних вимог та зазначає, що Постанова УДМС в Хмельницькій області від 08.10.2025 про заборону позивачу в`їзду в Україну терміном на 3 роки прийнята на підставі обґрунтованого звернення Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. Інформація викладена в зверненні УСР ДСР НПУ, що має відношення до вчинення загрози національній безпеці в умовах воєнного стану, отримана за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, не може викликати сумніви у відповідача як і не може бути будь-яким чином перевірена відповідачем у зв`язку з відсутністю відповідних повноважень. Таким чином, відповідачем розглянуте звернення УСР ДСР НПУ в Хмельницькій області в межах компетенції та повноважень Управління й прийнято обґрунтовану постанову про заборону в`їзду в Україну позивачу.
Третя особа надала суду пояснення та зазначила, що беручи до уваги те, що ОСОБА_3 притягувався на території України до кримінальної відповідальності за скоєння умисних кримінальних правопорушень та адміністративної відповідальності, засуджений обвинувальним вироком суду, який вступив в законну силу, своїми діями становить загрозу національній безпеці України та громадському порядку, а також з метою боротьби з організованою злочинністю, для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, з метою запобігання іншим протиправним діям, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України, Управлінням стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України підготовлено та направлено до УДМС України в Хмельницькій області обґрунтоване звернення про заборону в`їзду в Україну терміном на три роки громадянину Азербайджанської Республіки Акберлі ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якого УДМСУ в Хмельницькій області прийнято відповідне рішення.
Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій просить позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Зазначає, що відповідачем та третьою особою жодним чином (будь-якими доказами) взагалі не підтверджена зазначена в так званому "обґрунтованому зверненні" УСР інформація про те, що перебування позивача на території країни створює загрозу національній безпеці України та охороні громадського порядку, а також охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 10.11.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребував необхідні для розгляду справи докази.
Ухвалою від 26.11.2025 суд залучив, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до участі у адміністративній справі №560/19168/25.
Ухвалою від 22.01.2026 суд повторно витребував необхідні для розгляду справи докази.
Ухвалою від 04.02.2026 суд повторно витребувати в Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області ДСР НПУ
Ухвалою від 24.02.2026 суд повернув Довідку №1013т/55/121-2026 на 3-х аркушах Управлінню стратегічних розслідувань в Хмельницькій області ДСР НПУ.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Азербайджан.
12.04.2024 ОСОБА_1 документувався посвідкою на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 терміном дії до 11.01.2034 (орган, що видав - 6801).
01.10.2025 до Управління надійшло обґрунтоване звернення Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про встановлення заборони в`їзду в Україну строком на 3 роки ОСОБА_1 , згідно якого: "позивач, перебуваючи на території України, здійснює вплив криміногенний елемент, підтримує злодійські традиції, притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, фінансує та зрощує масштаби організованої злочинності, що негативно відображається на оперативній обстановці в регіоні та в державі, його перебування на території країни становить загрозу національній безпеці України та охороні громадського порядку.".
08.10.2025 Управлінням прийнято постанову про заборону Акберлі Орхан в`їзду в Україну строком на 3 роки № 6801110500001338, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлення порядку їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №3773-VI).
Згідно із частиною першою статті 9 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.
Перелік підстав для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну передбачений в частині першій статті 13 Закону №3773-VI, в якій вказано, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:
в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;
якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;
якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;
якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;
якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;
якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;
якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону №3773-VI рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235 (далі - Інструкція №1235), рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Пунктом 4 Інструкції №1235 передбачено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою, зокрема, підрозділів кримінальної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності.
Згідно із пунктом 5 Інструкції №1235 після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).
Пунктом 6 Інструкції №1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який не одноразово був продовжений.
Воєнний стан згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до пунктів 3, 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз; громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що наявність інформації про дії іноземця або особи без громадянства, які загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, є правовою підставою для прийняття рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну на визначений відповідним органом термін.
Непред`явлення іноземцю обвинувачення у вчиненні правопорушень не створюють обставини, що перешкоджають у прийнятті рішення про заборону у в`їзді в Україну.
Необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд.
Системний аналіз викладених законодавчих положень надає підстави стверджувати, що Державна міграційна служба України та її територіальні органи приймають рішення про заборону в`їзду в Україну особі у зазначених в частині 1 статті 13 Закону №3773-VI випадках з власної ініціативи та (або) на підставі мотивованого звернення (довідки, рапорту), органу та підрозділу, визначеного у пункті 4 Інструкції №1235.
У справі, що розглядається, рішення про заборону в`їзду позивача в Україну та доручення про відповідну заборону в`їзду в Україну строком на три роки прийнято ГУ ДМС України у Хмельницькій області на підставі обґрунтованого звернення Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі – УСР ДСР НПУ) від 01.10.2025 №111474-2025 щодо прийняття рішення про встановлення заборони в`їзду в Україну громадянину Азербайджанської Республіки Акберлі ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ).
Так, як слідує із вищевказаного звернення УСР ДСР НПУ, за оперативною інформацією позивач перебуваючи на території України, здійснює вплив криміногенний елемент, підтримує злодійські традиції, притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, фінансує та зрощує масштаби організованої злочинності, що негативно відображається на оперативній обстановці в регіоні та в державі, його перебування на території країни становить загрозу національній безпеці України та охороні громадського порядку.
Зі змісту оскаржуваного рішення про заборону в`їзду в Україну вбачається, що останнє прийняте на підставі частини 1 статті 13 Закон №3773-VI, тобто в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.
Аналіз наведених вище правових норм свідчить, що рішення про заборону в`їзду в Україну приймається на підставі обґрунтованого звернення уповноваженого органу.
У цій справі з відповідним зверненням звернулось Управлінням стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
За змістом статті 12 Закону України "Про національну безпеку України" до складу сектору безпеки і оборони (діяльність якого спрямована на захист національних інтересів України), зокрема, належать Міністерство внутрішніх справ України, Національна поліція України, Державна міграційна служба України.
Частиною 4 статті 18 Закону України "Про національну безпеку України" передбачено, що Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності та надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин чи внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Згідно з положеннями частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань:
здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;
виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень;
припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;
вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю і здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення та інші повноваження, встановленні цим законом.
З огляду на викладені вище норми у їх зв`язку, необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або ж охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має, зокрема, і превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень закону особами, яким заборонено в`їзд.
Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (його територіальні підрозділи) наділені компетенцією щодо надання оцінки наявності в діях відповідного суб`єкта загроз (наявних чи потенційних) національним інтересам та національній безпеці України, а також захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, та відповідно вживати за результатами такої оцінки відповідні дії, спрямовані на попередження таких загроз, їх локалізацію та усунення. В самому зверненні відповідача вказано, що інформацію отримано за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, що також відповідає цілям і завданням даного органу.
У контексті обставин цієї справи та з урахуванням дії воєнного стану в України, жодним нормативно-правовим актом не передбачено повноважень Державної міграційної служби України щодо здійснення перевірки інформації, наданої уповноваженим органом, адже така інформація з урахуванням військової агресії рф проти України сприймається як достовірна.
Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області № 4 від 03.01.2023 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), суд враховує першочерговий пріоритет публічного інтересу, обумовлений безпрецедентним масштабом загрози для суверенітету та незалежності України, тому превентивні заходи, які застосовано відповідачем у справі, що розглядається, визначався потребою забезпечення захисту державності, а тому є співмірним із застосованим до позивача обмеженням та не є свавільним.
У спірному випадку підставами, зазначеними обґрунтованому зверненні Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №6411/1/6801-25 від 01.10.2025, які покладені в основу оскаржуваного рішення, є: проживаючи на території України, громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_6 скоїв умисне кримінальне правопорушення, про що останньому 31.08.2017 повідомлено про підозру за частинами 3,4 статті 358 КК України по 16 епізодам кримінальних правопорушень.
17.12.2019, вироком судді Хмельницького міськрайонного суду, на підставі статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_6 звільнено від кримінального покарання.
Також, перебуваючи на території України, ОСОБА_6 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності про, що винесено відповідні постанови про накладання адміністративних стягнень в справах про адміністративні правопорушення.
Суд встановив, що відповідно до підпункту 9 пункту 7 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1235 (у редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14.02.2025 №99), Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, працівниками Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України проводилась перевірка інформації про особу з використанням відкритих реєстрів, що є у вільному доступі, а саме: "Судова влада України" (посилання: https://court.gov.ua/fair/), встановлено, що проживаючи на території України, громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, а також до адміністративної відповідальності про, що винесено відповідні постанови про накладання адміністративних стягнень в справах про адміністративні правопорушення, а саме:
- судова справа №686/8419/17 – ОСОБА_3 скоїв умисне кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України (умисне пособництво у підробленні офіційного документа, який видається іншою особою, яка має право видавати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно). 31.08.2017 йому повідомлено про підозру за ч.ч.3,4 ст.358 КК України по 16 епізодам кримінальних правопорушень. Так, в період часу з 2012 по 2016 ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Хмельницькому, та реалізовуючи свій намір направлений на подальше перебування на території України, діючи повторно, маючи злочинний умисел направлений на пособництво у підробленні власного паспорта громадянина Азербайджанської Республіки, а саме проставляння у ньому відмітки дата-штамп, яка ставиться уповноваженим органом та підтверджує перетин державного кордону України, 15 (п`ятнадцять) разів надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, відносно якої виділене окреме кримінальне провадження, свій паспорт громадянина Азербайджанської Республіки для внесення недостовірних відомостей. 17.12.2019, між прокурором Хмельницької місцевої прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника укладено угоду про визнання винуватості, яку затверджено того ж дня, вироком судді Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України, із застосуванням ст.69 КК України призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1700 (одну тисячу сімсот) гривень. На підставі ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного даним вироком покарання. Вирок вступив в законну силу 17.01.2020.
- судова справа № 752/20545/20 – 22.09.2020 о 02 год. 55 хв. ОСОБА_3 , в м. Києві по проспекту Глушкова, 139 керував автомобілем «КІА», з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 25.11.2020 суддею Голосіївського районного суду м. Києва, винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. 
В ході перевірки вищевказаної інформації, також проведено аналіз відомостей відносно ОСОБА_3 , які містяться в системі «ІПНП», в ході якого встановлено, що останній на території України неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:
- постанова про адміністративне правопорушення № ЕАМ/2835995 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП України – накладено штраф в сумі 510 гривень;
- постанова про адміністративне правопорушення № ЕНА/3640666 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України – накладено штраф в сумі 425 гривень;
- постанова про адміністративне правопорушення № ЕНА/3832705 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України – накладено штраф в сумі 425 гривень;
- постанова про адміністративне правопорушення № ЕНА/4272701 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України – накладено штраф в сумі 340 гривень;
- постанова про адміністративне правопорушення № ЕНА/4779109 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП України – накладено штраф в сумі 340 гривень;
- постанова про адміністративне правопорушення № ЕНА/4272814 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП України – накладено штраф в сумі 510 гривень;
- постанова про адміністративне правопорушення № ЕНА/4941985 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України – накладено штраф в сумі 425 гривень.
Також, при перевірці в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, ОСОБА_3 не зареєстрований як фізична особа – підприємець та не має дозволу на здійснення підприємницької діяльності на території України.
30.10.2025 також отримано відповідь директора Хмельницького обласного центру зайнятості, за №22-11.1/2887, що дозвіл на застосування праці громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_6 на території України, ніколи не видавався.
Окрім того, суд зазначає, що з метою з`ясування усіх обставин справи для вирішення спору, суд ухвалами від 22.01.2026 та 04.02.2026 витребував необхідні для розгляду справи докази.
На виконання ухвали суду від Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області ДСР НПУ згідно супровідного листа "Таємно (без додатку - Нетаємно)" №1014т/55/121/01-2026 від 18.02.2026 надійшла Довідка №1013т/55/121-2026 на 3-х аркушах.
Суд оглянув надану довідку та встановив, що наявна в Довідці інформація повністю підтверджує обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому відповідачем та додаткових матеріалах, наданих Управлінням стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Відтак суд звертає увагу, що право на обмеження доступу до території держави для осіб, які не є громадянами цієї держави, є суверенним правом Держави Україна, і, наявність навіть обґрунтованого припущення щодо можливого заподіяння шкоди інтересам держави, її громадянам та особам, які проживають на її території, є достатнім для формування відповідного звернення (довідки, рапорту) з метою подальшого прийняття рішення про заборону в`їзду на територію України.
Суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що 03.10.2025 ДОП СП ВнП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, старшим лейтенантом поліції Вікторією Смолій надано характеристику на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , згідно з якою позивач за час проживання за вищевказаною адресою характеризується позитивно, з сусідами підтримує дружні стосунки, скарги на поведінку останнього до ВНП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області не надходили, до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку не притягувався, на профілактичних обліках в органах поліції не перебуває, депутатом не являється.
Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься ще одна характеристика, видана 03.11.2025 ДОП СП ВнП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, старшим лейтенантом поліції Вікторією Смолій, згідно якої: "Гр. ОСОБА_1 за час проживання за вищевказаною адресою характеризується посередньо. З сусідами підтримує нейтральні стосунки, за місцем проживання громадський порядок та тишу не порушує. Скарги на адресу
ВнП№1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області надходили з приводу підробки документів, печаток, штампів та бланків (їх збут чи використання) 2017 році. Протягом останнього року до адміністративної відповідальності притягався за ч.1 ст.126 КУпАП, ч.5 ст.121 КУпАП, ч.3 ст.121 КУпАП, ч.2 ст.121 КУпАП." 
Суд зазначає, що зміст характеристики від 03.10.2025 відрізняється від змісту характеристики від 03.11.2025.
Відповідно до ухвали від 04.02.2026 суд витребував у Відділення поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області інформацію:
- чи видавалися громадянину ОСОБА_1 характеристики 03.10.2025 та 03.11.2025 та зазначити підстави їх видачі;
- пояснити наявність розбіжностей у наданих характеристиках громадянину ОСОБА_1 від 03.10.2025 та від 03.11.2025.
На виконання вказаної ухвали суду, Відділення поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області повідомило, що "На запит адвоката ОСОБА_7 (вих. № 61 від 30.10.2025) дільничним офіцером поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 було надано характеристику за місцем проживання на громадянина ОСОБА_1 (вих. №178878-2025 від 03.11.2025).
Водночас, повідомляємо, що пояснити наявність будь яких розбіжностей у характеристиках неможливо, оскільки працівниками поліції була надана характеристика в одному екземплярі та будь яких інших характеристик на вище вказаного громадянина не надавалось.".
Також суд зазначає, що факт перебування позивача у зареєстрованому шлюбі із громадянкою України, не є правовою підставою для автоматичного в`їзду на територію України поза межами встановлених строків та чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України.
Доводи позивача та його представника спростовуються дослідженими судом доказами та встановленими обставинами.
З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що постанова Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області №6801110500001338 від 08.10.2025 про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 є правомірною, а підстави для її скасування в судовому порядку відсутні.
Статтею 77 КАС України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Враховуючи приписи статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 лютого 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (вул. Грушевського, 87, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29001 , код ЄДРПОУ - 37864148) 	
Третя особа:	Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (29017, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7 , код ЄДРПОУ - 43305056) 	

Головуючий суддя 		В.В. Матущак