ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого – судді Русєвої А.С.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Тищука В.В.
потерпілого –  ОСОБА_1 
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, -
встановив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкв України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,
24.01.2026 року о 16:33 год. у м. Одесі, просп. Шевченка, 8/9, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Bolt EV» державний номерний знак НОМЕР_1 , стала учасником ДТП, після чого місце події залишила, чим порушила вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП. 
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №581885 від 03.02.2026 року ОСОБА_2 24.01.2026 року о 16:33 год. у м. Одесі, просп. Шевченка, 8/9, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Bolt EV», державний номерний знак НОМЕР_1 при зміні напрямку руху, не переконалась в безпечності маневру, в результаті допустила зіткнення з транспортним засобом «Infiniti» державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку та здійснював випередження (обгін), в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
За викладених обставин наявні достатні підстави для розгляду адміністративних матеріалів в одному провадженні.
В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не визнала, але зазначила, що визнає, що дійсно ставши учасником ДТП покинула місце пригоди. Так, притягувана суду пояснила, що 24.01.2026 року приблизно о 16:30 особа, керуючи транспортним засобом, рухалася разом із дітьми від парку Перемоги по вул. Армійській у напрямку проспекту Шевченка, дотримуючись своєї смуги руху. Дорога є двосторонньою, по одній смузі для руху в кожному напрямку, на обох сторонах якої встановлено дорожні знаки «Обережно, діти». Під час руху, позаду в попутному напрямку рухався інший транспортний засіб, водій якого розпочав маневр обгону. Під час виконання обгону сталося зіткнення, при цьому вона рухалася у своїй смузі та напрямку руху не змінювала. Після цього обидва транспортні засоби зупинилися, водії вийшли для огляду. У ході огляду було встановлено наявність пошкоджень на автомобілі ОСОБА_2 , тоді як інший учасник повідомив про їх відсутність на його автомобілі, і видимих пошкоджень на його транспортному засобі виявлено не було. Відстань між транспортними засобами під час огляду становила орієнтовно 5–10 метрів. ОСОБА_2 пропонувала викликати працівників поліції, однак інший учасник на цьому не наполягав. За таких обставин, вона не визнає, що пошкодження транспортних засобів є наслідком її протиправних дій. Далі, у зв`язку з низькою температурою повітря, наявністю двох дітей у салоні транспортного засобу, а також з огляду на зниження рівня заряду акумуляторної батареї електромобіля, вона прийняла рішення залишити місце події та поїхати додому, не викликаючи поліцію. При цьому особі було відомо про обов`язок учасника дорожньо-транспортної пригоди не залишати місце події, однак, враховуючи характер пошкоджень та відсутність, на її думку, пошкоджень у іншого учасника, вона прийняла рішення про від`їзд.
Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що 24.01.2026 року після 16:00 особа, керуючи транспортним засобом, рухався по вул. Армійській у напрямку проспекту Шевченка, слідуючи за автомобілем «Chevrolet Bolt», який рухався попереду зі швидкістю близько 20 км/год, у зв`язку з чим тривалий час не було можливості здійснити обгін. Надалі, обравши відповідний момент та переконавшись у безпечності маневру, він розпочав обгін зліва на ділянці дороги з двостороннім рухом (по одній смузі в кожному напрямку). Під час виконання обгону інший транспортний засіб змінив напрямок руху, у зв`язку з чим він змушений був зміститися, після чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Після події обидва учасники зупинилися, при цьому з урахуванням дорожньої обстановки ОСОБА_1 транспортний засіб був незначно переміщений з місця зіткнення з метою уникнення блокування проїзної частини та забезпечення можливості руху інших транспортних засобів, зокрема громадського транспорту. ОСОБА_1 повідомив, що після зупинки він викликав поліцію, при цьому перша спроба виклику була невдалою, а під час повторного звернення виникла необхідність уточнення адреси події. У зв`язку з відсутністю доступу до мережі Інтернет (через відсутність електропостачання) він звернувся до іншої учасниці з проханням допомогти визначити адресу. Після цього, відновивши доступ до Інтернету, він самостійно встановив адресу події. Водночас інша учасниця, повідомивши про намір з`ясувати адресу, сіла до автомобіля та залишила місце події. За результатами огляду водій виявив на своєму транспортному засобі пошкодження у вигляді потертостей правого заднього крила, незначних пошкоджень пасажирських дверей, а також пошкодження диска та правого колеса. Він зазначив, що інша учасниця мала можливість бачити зазначені пошкодження, зокрема з огляду на наявність слідів контакту у вигляді смуг фарби. Водій наголосив, що місце дорожньо-транспортної пригоди він не залишав, а лише незначно від`їхав від первинного місця зіткнення з об`єктивних причин, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху.
Заслухавши притягувану, потерпілого розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, дослідив матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Вирішуючи питання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, порушення яких інкримінується ОСОБА_2 , перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Приписами ст. 256 КУпАП визначені відомості, які має містити протокол про адміністративне правопорушення, зокрема, серед іншого, згадана норма містить положення, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Таким чином, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди містять суттєві суперечності, у кожного з них своя версія подій. А саме відповідно до пояснень ОСОБА_2 вона керуючи транспортним засобом, рухалась прямо і напрямку руху не змінювала. Позаду в попутному напрямку рухався інший транспортний засіб, водій якого розпочав маневр обгону. Під час виконання обгону сталося зіткнення, при цьому вона рухалася у своїй смузі та напрямку руху не змінювала. Натомість, відповідно до пояснень ОСОБА_1 саме водій автомобіля «Chevrolet Bolt», який рухався попереду, не переконався у безпечному маневрі, виконав різку зміну напрямку руху, у зв`язку з чим він змушений був зміститися, після чого відбулося зіткнення транспортних засобів.
За наявності таких суперечностей в поясненнях учасників ДТП, суд також оцінює в сукупності письмові докази, зібрані у справі.
Наявна в матеріалах справи схема дорожньо-транспортної пригоди, яка є ключовим доказом у справах цієї категорії, не відображає об`єктивно фактичних обставин події. Зокрема, на схемі місця ДТП від 24.01.2026 року, долученій до протоколу, відсутнє схематичне відображення дорожньої розмітки, що унеможливлює встановлення факту її наявності та характеру розташування, на схемі відображене місце зіткнення та транспортний засіб ОСОБА_3 , який розташований на схемі зовсім в іншому місці, що суперечить обставинам, які зазначені в протоколі про ДТП, а також поясненням учасників ДТП. За таких обставин неможливо поза розумним сумнівом дійти висновку про те, що саме ОСОБА_2 допустила порушення Правил дорожнього руху, які перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, аналізом норм ПДР, порушення якої ставиться у вину притягуваній, обставин справи, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, в сукупності з аналізом наявних в матеріалах справи доказів (схема ДТП та пояснення двох учасників), та відсутності будь-яких інших доказів (пояснення свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів) не можливо поза розумним сумнівом встановити беззаперечну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Відтак, суд констатує, що матеріали справи не містять у собі достатньо даних, які б спростували версію притягуваної, оскільки протокол про адміністративне правопорушення при викладенні суті містить лише дані про невиконання положень п. 10.1 ПДР при зміні напрямку руху і створення небезпеки іншим учасникам руху, та матеріали справи не містять даних про правомірність руху транспортного засобу іншого учасника, а тому, всі сумніви, суд трактує на користь притягуваної особи.
Таким чином, за результатами судового розгляду справи відносно ОСОБА_2 судом не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді, які б беззаперечно вказували про наявність в діях ОСОБА_2 порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху та відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і вичерпані можливості їх отримати.
Суд звертає увагу на положення ч. 2 ст. 251 КУпАП, якими визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_2 керувала автомобілем з порушенням Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, не підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і не спростовують версію притягуваної щодо його невинуватості у ДТП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку що ОСОБА_2 не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 124 КУпАП і, відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд виходить з наступного.
Вина ОСОБА_2 в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої вона була, повністю підтверджується: обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 581885 від 03.02.2026 року; копією рапортів, копією схеми дорожньо-транспортної пригоди від 24.01.2026 року, поясненнями самої притягуваної про залишення нею місця ДТП і поясненнями іншого учасника ДТП Поленок.
З викладеного слідує, що ОСОБА_2 порушуючи вимоги п.2.10 ПДР України, який передбачає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, ОСОБА_2 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона була причетна. 
Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
При призначенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2 .
Обставин, які відповідно до ст.ст. 34,35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , за вчинене нею адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_2 , а також для припинення вчинення нею нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору.
Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд – 

постановив:
Справи про адміністративні правопорушення №522/1982/26 (провадження №3/522/1507/26) та №522/1982/26 (провадження №3/522/1508/26) про притягнення  ОСОБА_2  за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП об`єднати в одне провадження, та присвоїти об`єднаній справі №522/1982/26, провадження №3/522/1508/26.
ОСОБА_2  визнати винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.
Провадження по справі про притягнення  ОСОБА_2  до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Стягнути з  ОСОБА_2  в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок. 
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси    А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/1982/26
Номер провадження №3/522/1508/26
Головуючий суддя – Русєва А.С.