Номер провадження: 22-ц/813/3771/26 
Справа № 492/110/25
Головуючий у першій інстанції Черевата В. І.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про захист прав споживачів, на рішення Арцизького районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Череватої В.І. 10 червня 2025 року у м. Арциз Одеської області, -

встановила:

У січні 2025 року до суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є споживачем банківських послуг, які їй надає АТ КБ «Приватбанк». Між сторонами було укладено угоду SAMDNWFC00020100004 від 14.09.2015 року на обслуговування рахунку № НОМЕР_1 , а також угоду SАМDNWFС00052818549 від 22.07.2019 року на обслуговування рахунку N НОМЕР_2 від 22.07.2019 року на обслуговування рахунку N НОМЕР_3 . Також було зареєстровано, як фінансовий, номер телефону позивачки: НОМЕР_4 . В період часу приблизно з 17 год. 20 хв. по 17 год. 32 хв. 02.11.2024 року невідомою особою шляхом маніпуляцій з електронно-обчислювальними системами було відкрито на її ім`я нову кредитну карту «Універсальна» № НОМЕР_5 на підставі договору № SAMDNWFC00052818549 від 22.07.2019 року, укладеного між нею та АТ КБ «Приватбанк» на обслуговування рахунку N НОМЕР_3 . Після відкриття вказаної картки шахраєм було змінене на вказаній картці кредитний ліміт, при цьому спочатку шахрай намагався встановити кредитний ліміт на картці у розмірі 150000,00 грн., однак у підвищені кредитного ліміту банком було відмовлено. Наступний запит на встановлення кредитного ліміту банком було задоволено та збільшено кредитний ліміт до 85000,00 грн. О 17 год. 21 хв. 02.11.2024 року шахраєм було здійснено переказ кредитних коштів з нової оформленої ним картки «Універсальна» у розмірі 41200,00 грн. на карту № НОМЕР_6 , аналогічний платіж на таку ж суму було здійснено о 17 год. 23 хв. 02.11.2024 року. Крім того, приблизно з 17 год. 20 хв. по 17 год. 32 хв. 02.11.2024 року, особа шляхом маніпуляцій з електронно - обчислювальними системами втрутилась в роботу «Приват24», уклала кредитні договори: на отримання кредиту у розмірі 30000,00 грн. та на отримання 20000,00 грн. Зазначені кредитні кошти були зараховані на її картку для виплат № НОМЕР_7 двома платежами: 02.11.2024 року о 17 год. 31 хв. у розмірі 30000,00 грн. (кредит готівкою), а також наступний платіж 02.11.2024 року о 17 год. 31 хв. у розмірі 20000,00 грн. (кредит готівкою). Після зарахування вказаних вище коштів на картку, особа шляхом маніпуляцій з електронно-обчислювальними системами здійснила переказ вказаних коштів з належної їй картки на картку невідомої їй особи двома платежами: о 17 год. 31 хв. було здійснено переказ 40000,00 грн. з карти НОМЕР_7 на карту № НОМЕР_6 , а о 17 год. 32 хв. було здійснено переказ 10000,00 грн. з карти НОМЕР_7 на карту № НОМЕР_6 . У цей час ОСОБА_1 знаходилась вдома та спілкувалась з матір`ю чоловіка, телефоном не користувалась. Після того, як вона виявила, що її телефон вимкнений, вона намагалась його увімкнути, однак, у неї нічого не виходило. Приблизно через годину вона увімкнула телефон, та виявила, що на телефоні зник застосунок «Приват24». Вона повторно завантажила застосунок «Приват24», авторизувалася в ньому і виявила, що на її картку для виплат було оформлено кредитні кошти у розмірі 30000,00 грн. та 20000,00 грн., які в подальшому були перераховані на інший невідомий їй рахунок сторонньої особи, а також, що невідомою особою було відкрито в АТ КБ «Приватбанк» на її ім`я кредитну картку «Універсальна» та отримано кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 85000,00 грн., а далі 82400,00 грн. кредитних коштів було також перераховано на той самим невідомий їй рахунок сторонньої особи. Жодних телефонних дзвінків або повідомлень на її телефон або у застосунку «Приват24» не надходило. ОСОБА_1 не повідомляла третім особам жодних відомостей, які могли б надати можливість стороннім особам доступ до «Приват24». Вона зателефонувала в АТ КБ «Приватбанк» на номер 3700 та повідомила про шахрайські дії, після чого її картковий рахунок було заблоковано. За фактом шахрайського заволодіння грошовими коштами внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024162270000620 за ч. 4 ст. 190 КК України. Незважаючи на явні ознаки вчинення відносно ОСОБА_1 злочину, відповідач рахує їй заборгованість за отримання кредитних коштів, що зумовило звернення до суду.
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 10.06.2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що невідома особа, скориставшись особистими даними позивачки, оформила кредити в АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я. Ці договори не відповідають волі ОСОБА_1 та грошові кошти за договорами взагалі не були нею отримані, позивачка згоду на укладення кредитних договорів не надавала, а навпаки, заперечує їх укладення. ОСОБА_1 стала жертвою шахрайських дій інших осіб. Оскільки на момент укладення кредитних договорів на їх укладення було відсутнє волевиявлення позивачки, а договори з відповідачем укладено невідомою особою з незаконним використанням персональних даних ОСОБА_1 , є підстави для визнання таких договорів недійсними, та відновлення коштів на рахунку.
Сторони про розгляд справи на 24.02.2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились. 
24.02.2026 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «Приватбанк» було укладено угоду SAMDNWFC00020100004 від 14.09.2015 року на обслуговування рахунку № НОМЕР_1 , а також угоду SАМDNWFС00052818549 від 22.07.2019 року на обслуговування рахунку N НОМЕР_2 від 22.07.2019 р. на обслуговування рахунку N НОМЕР_3 , що підтверджено виписками АТ КБ «Приватбанк» від 13.12.2024 року.
Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» від 13.12.2024 року, 02.11.2024 року, о 17:30 год., рахунок № НОМЕР_7 , Угода № SAMDNWFC00020100004 від 14.09.2015 року, оформлено кредит готівкою 24110200043043 у розмірі 30000,00 грн.; 02.11.2024 року, о 17:31 год., рахунок № НОМЕР_7 , Угода № SAMDNWFC00020100004 від 14.09.2015 року, оформлено кредит готівкою 24110200043044 у розмірі 20000,00 грн.; 02.11.2024 року, о 17:31 год., рахунок № НОМЕР_7 , Угода № SAMDNWFC00020100004 від 14.09.2015 року, здійснено переказ на суму 40000,00 грн.; 02.11.2024 року, о 17:32 год., рахунок № НОМЕР_7 , Угода № SAMDNWFC00020100004 від 14.09.2015 року, здійснено переказ на суму 10000,00 грн.
Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» від 13.12.2024 року, по картці/рахунку НОМЕР_5 і додатковим рахункам договору SАМDNWFС00052818549 від 22.07.2019 р. за період з 01.01.2024 року - 13.12.2024 року, ОСОБА_1 було встановлений кредитний ліміт у розмірі 90000,00 грн., за листопад 2024 року здійснено переказ на суму 82400,00 грн.
З наданого відповідачем висновку, складеного за результатами проведення службової перевірки у АТ КБ «Приватбанк» слідує, що банком було ініційовано проведення службового розслідування про списання коштів, 02.11.2024 року з платіжних карток ОСОБА_1 № НОМЕР_7 , № НОМЕР_5 та подальшого переказу з її банківських рахунків, відкритих в AT КТ «Приватбанк», грошових коштів на загальну суму 137567,05 грн. Встановлено, що переказ коштів з карток був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 (далі - Приват24). Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією Клієнта. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Також оформлено «Кредит готівкою». Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону Клієнта та іншої особистої інформації. Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до чинного законодавства України, Банк здійснює надання банківських послуг необмеженому колу осіб на підставі їх заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщуються на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування. Відповідно до п. 2.1.4.5.1 Умов, Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою (п. 1.1.10.10.3 Умов). Для безпечного використання послуг Банку, Клієнту змінити ПІН-код платіжної картки, фінансовий телефон та пароль входу в Приват24, Банк постійно працює над удосконаленням своїх послуг, в тому числі, у сфері захисту своїх клієнтів від шахрайських дій. Списання з карти № НОМЕР_5 здійснено 02.11.2024 року, виконано в Приват24, з авторизацією в додатку. 02.11.2024 року 17:21:50, 02.11.2024 року Р10 S DB -41,200.00 UAH -40,000.00 -1,200.00 -41,200.00 547001 4829 СР980064 UKR Електронний бізнес. Переказ власних коштів. {{DA20=3}}(3 Карти НОМЕР_5 на карту НОМЕР_6 ) На мрію. 02.11.2024 17:23:09 02.11.2024 Р10 S DB -41,200.00 UAH -40,000.00 -1,200.00 -82,400.00 672002 4829 СР980064 UKR Електронний бізнес. Переказ власних коштів. {{DA20=3}}(3 карти НОМЕР_5 на карту НОМЕР_6 ) На мрію. Типовий пристрій SM-A315F|SAMSUNG, перекази з нього: НОМЕР_8 46.175.190.75 2024-11-02 17:18:47. PHONE SM-A315F|SAMSUNG ANDROID 12 MOBILE A937A73B82AEB01E 0 0 P24AOS2 6.70.00. Проте в першій половині дня виявлено вхід зі стороннього пристрою 241105RQ989031 ТЕАСНО. Зміна паролю проводилась після операції 23480094 1030408971 НОМЕР_222024-11-04 14:06:01 CHANGE_PASSWORD Change password НОМЕР_25 а937а73Ь82аеЬ01е 45.9854401 29.4323573 SM-A315F|samsung p24mob НОМЕР_18 P24_AUTHORIZATION_MOB . Авторизація стороннього пристрою була підтверджена 02.11.2024 р. 094713 Сценарії в Channels (Privat24) Результат контакта от Confirm Service 2024-11-02 11:15:31 Контакт проведено (OK) НОМЕР_17 P24WEB authorization 02,11.2024 126996 E-mail (E-mail) Уведомление о входе в Приват24 {{IMOTCHPERS}}, виявили нетиповий вхід у акаунт Приват24. Пристрій:РегзопаІ computer. Операційна cncTeMa:Windows. Версія: 10,0. Browser: Chrome ІР-адреса:НОМЕР_26 Ім`я провайдера: КуК/5Іаг Дата й час входу: 02.11.2024 11:15 2024-11-02 11:15:52 Забраковано (відсутні контактні дані). З картки НОМЕР_11 списань не було, кошти переводились з НОМЕР_7 (до цього ж договору). Оформлено кредит готівкою НОМЕР_23 Кредит Готівкою. Відкрито 02.11.2024 р. Наступний платіж 02.12.2024 року на 1296,97 UAH 30000,00 UAH. НОМЕР_24 Кредит Готівкою. Відкрито 02.11.2024 року. Наступний платіж 02.12.2024 року на 864.65 UAH 20000.00 UAH Кошти зараховані на КДВ № НОМЕР_7. Виписка: 02/11/2024 17:30:06 02/11/2024 Р40 S CR 30,000.00 UAH 30,000.00 31,012.95 990260 4829 СР980048 UKR ГОЛОВНОЙ ОФИС (DNH0). Зарахування. Кредит готівкою {DA23=1}{DASD =НОМЕР_12 } Кредит готівкою НОМЕР_12 . 02/11/2024 р. 17:31:00 02/11/2024 Р40 S CR 20,000.00 UAH 20,000.00 51,012.95 672261 4829 CP980048 UKR ГОЛОВНОЙ ОФИС (DNH0). Зарахування. Кредит готівкою {DA23=1}{DASD =НОМЕР_13 } Кредит готівкою НОМЕР_13 . 02/11/2024 17:31:37 02/11/2024 Р10 S DB -40,000.00 UAH -40,000.00 11,012.95 804262 4829 CP980064 UKR Електронний бізнес. Переказ власних коштів. {{DA20=3}}(3 карти НОМЕР_7 на карту НОМЕР_14 ) На мрію. 02/11/2024 р. 17:32:14 02/11/2024 Р10 S DB -10,000.00 UAH -10,000.00 1,012.95 522263 4829 СР980064 UKR Електронний бізнес. Переказ власних коштів. {{DA20=3}}{3 карти НОМЕР_7 на карту НОМЕР_6 ) На мрію. Угода відкрита в Приват24 з типового пристрою 1030408971 НОМЕР_15 46.175.190.75 2024-11-02 17:18:47. PHONE SM-A315F|SAMSUNG ANDROID 12 MOBILE A937A73B82AEB01E 0 0 P24AOS2 6.70.00 Відкрито картку Кредитну карту Універсальна 02 листопада 2024 р. 17:27 Змінити кредитний ліміт NEW ОСОБА_1 НОМЕР_16 Завершена. Підвищення кредитного ліміту - Кредитний ліміт не змінений: НОМЕР_17 . Карта: НОМЕР_5 85000,00. Вибраний ліміт: 150 000. Встановлений ліміт: 85000,00. Канал зміни ліміту: P24AOS2. Причина відмови: Наразі встановлено максимально доступний ліміт. Для перегляду рішення банку рекомендуємо: своєчасно погашати використані кошти. З неї також проведено переказ № НОМЕР_5 .
Як вбачається з копії виписки АТ КБ «Приватбанк» від 04.11.2024 року, по картці/рахунку НОМЕР_18 і додатковим рахункам договору SАМDNWFС00052818549 від 22.07.2019 року за період з 02.11.2024 року - 02.11.2024 року, ОСОБА_1 встановлений кредитний ліміт 85000,00 грн., 02.11.2024 року, о 17:23 год., рахунок № НОМЕР_5 , Угода № SAMDNWFC00052818549 від 22.07.2019 року, здійснено переказ на суму 40000,00 грн.; 02.11.2024 року, о 17:21 год., рахунок № НОМЕР_5 , Угода № SAMDNWFC00052818549 від 22.07.2019 року, здійснено переказ на суму 40000,00 грн.
Згідно копії виписки АТ КБ «Приватбанк» від 13.12.2024 року, по картці/рахунку НОМЕР_5 і додатковим рахункам договору SАМDNWFС00052818549 від 22.07.2019 року за період з 01.11.2024 року - 13.12.2024 року, ОСОБА_1 встановлений кредитний ліміт 90000,00 грн., 02.11.2024 року, о 17:23 год., рахунок № НОМЕР_5 , Угода № SAMDNWFC00052818549 від 22.07.2019 року, здійснено переказ на суму 40000,00 грн.; 02.11.2024 року, о 17:21 год., рахунок № НОМЕР_5 , Угода № SAMDNWFC00052818549 від 22.07.2019 року, здійснено переказ на суму 40000,00 грн.
02.11.2024 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір, сума кредиту за яким становить 30000,00 грн. Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту було підписано з використанням електронного підпису позивачки ОСОБА_1 .
У той же день, 02.11.2024 року між, ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір, сума кредиту за яким складає 20000,00 грн. Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту було підписано з використанням електронного підпису позивачки ОСОБА_1 .
Як вбачається зі скріншотів, на мобільний телефон позивачки в за стосунку «Приват24» 02.11.2024 року надходили сповіщення про підтвердження операцій, про встановлення кредитного ліміту картки «Універсальна» у розмірі 85000 грн., за списання відсотків за користування кредитними коштами.
З витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається внесення відомостей за № 12024162270000620 від 04.11.2024 року за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 .
З повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 19.11.2024 року N 20.1.0.0.0/7-241108/27650 вбачається, що Банком було розглянуто звернення ОСОБА_1 стосовно повернення коштів, які були списані 02.11.2024 року з платіжних карток N НОМЕР_7 , N НОМЕР_5 , Банк не може повернути кошти з тих підстав, що встановлено, що переказ коштів з карток був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 (далі - Приват24). Вхід в Приаат24 був здійснений під авторизацією ОСОБА_1 . При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Також оформлено «Кредит готівкою». Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону ОСОБА_1 та іншої особистої інформації. Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку і клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до чинного законодавства України, Банк здійснює надання банківських послуг необмеженому колу осіб на підставі їх заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (далі - Умови), які розміщуються на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування. Відповідно до п. 2.1.4.5.1 Умов, Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою (п. 1.1.10.10.3 Умов). Для безпечного використання послуг Банку, необхідно змінити ПІН-код платіжної картки, фінансовий телефон та пароль входу в Приват24. Банк постійно працює над вдосконаленням своїх послуг, в тому числі, у сфері захисту своїх клієнтів від шахрайських дій.
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 13.12.2024 року № UEUOL68NM5VQDJDP, ОСОБА_1 станом на 13.12.2024 року має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» за наступними договорами: НОМЕР_5 , НОМЕР_19 , НОМЕР_18 , Угода Na SAMDNWFC00052818549 від 22.07.2019 року, Картка Універсальна, у розмірі 82400,00 грн.; UA423052990000029093036130186 Угода № 24110200043044 від 02.11.2024 року, Кредит Готівкою - 19841,07 грн.; НОМЕР_20 Угода № 24110200043043 від 02.11.2024 року, Кредит Готівкою - 29761,61 грн.
Як вбачається з повідомлення ПрАТ «КИЇВСТАР», наданого на ухвалу суду першої інстанції від 31.01.2025 року, комунікаційні послуги за телефонним номером НОМЕР_4 станом на 02.11.2024 року надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «Київстар», знеособлено (анонімно), без укладання договору в письмовій формі, відповідно до «Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 07.12.2022 року № 235 та за жодною особою, зокрема за ОСОБА_1 , номер зареєстрований не був. Відповідно, немає достатніх законних підстав вважати, що саме ОСОБА_1 була користувачем телефонного номеру НОМЕР_4 , зокрема, станом на 02.11.2024 року. В інформаційних системах Оператора не фіксуються інформація щодо можливого використання абонентами будь - якого телефонного номеру, як фінансового у будь - якій банківській установі. Крім того, чинним законодавством України не визначені ознаки, за якими телефонний номер можна ідентифікувати як «фінансовий», у зв`язку з чим, ПрАТ «Київстар» не може підтвердити чи спростувати факт використання ОСОБА_1 телефонного номеру НОМЕР_4 , як фінансового мобільного номеру телефону в АТ КБ «Приватбанк».
Як вбачається з повідомлення ПрАТ «КИЇВСТАР», наданого на ухвалу суду від 24.02.2025 року, електронні комунікаційні послуги по телефонному номеру НОМЕР_4 станом на 02.11.2024 року надавались на умовах передплаченої форми обслуговування ПрАТ «КИЇВСТАР», знеособлено (анонімно), без укладання договору в письмовій формі або реєстрації, відповідно до «Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг», затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 07.12.2022 року № 235 та за жодною особою номер зареєстрований не був. Відправлення CMC-повідомлень телефонним номером НОМЕР_4 в період часу з 00 год. 00 хв. по 23 год 59 хв. 02.11.2024 року, комунікаційним обладнанням ПрАТ «КИЇВСТАР» не зафіксовано. Законодавством України не передбачено обов`язок операторів зв`язку зберігати інформацію про дзвінки абонентів ПрАТ «КИЇВСТАР» тривалістю нуль секунд, які не завершилися з`єднанням між абонентами та телекомунікаційні послуги надані не були (нульові дзвінки). Така інформація не впливає на правильності виставлення рахунків та не зберігається в інформаційних системах Оператора. Також, установлення місцезнаходження мобільного терміналу з сім - карткою, активованою в мережі мобільного оператора, може здійснюватися органами досудового розслідування виключно в рамках оперативно - розшукових заходів, в порядку ст. 268 Кримінального процесуального Кодексу України, що мають винятковий і тимчасовий характер та можуть застосовуватись лише за рішенням слідчого судді з метою виявлення, попередження чи припинення тяжкого або особливо тяжкого злочину та у випадках, передбачених законодавством України, з метою захисту прав і свобод інших осіб, безпеки суспільства. Таким чином, окрім записів про надані електронні комунікаційні послуги, телекомунікаційним обладнанням ПрАТ «КИЇВСТАР», в межах технічних можливостей, можуть фіксуватися лише цифрові територіальні ідентифікатори базових станцій (LAC та CID), що обслуговують з`єднання абонентів у певний період часу, та Оператор має можливість встановити лише адресу розташування такої базової станції за умови отримання інформації про з`єднання абонента, які відбулися з використанням цього пристрою. Радіус покриття кожної базової станції залежить від багатьох чинників та за ідеальних умов може досягати 35 км.
Згідно інформації щодо вхідних та вихідних телефонних дзвінків, а також отримання CMC-повідомлень за номером телефону НОМЕР_4 (ІМЕІ НОМЕР_21 ), з прив`язкою до базових станцій, які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «КИЇВСТАР» в період часу з 00 год. 00 хв. по 23 год. 59 хв., 02.11.2024 року, на номер телефону НОМЕР_4 02.11.2024 року, в період часу з 00 год. 00 хв. по 23 год. 59 хв., надходили вхідні дзвінки, вхідні СМС від «ПриватБанк» за адресою розташування базової станції: Україна, Одеська область, Болградський район, с. Вишняки.
Як вбачається з копій платіжних інструкцій, наданих АТ КБ «Приватбанк», 02.11.2024 року, ОСОБА_1 здійснювалися перекази власних коштів отримувачу ОСОБА_2 в сумі 10000,00 грн., в сумі 40000,00 грн., в сумі 10000,00 грн., в сумі 40000,00 грн.
Від Відділення поліції № 1 (м. Арциз) Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, на виконання ухвали суду від 15.04.2025 року надійшла інформація про стан досудового розслідування кримінального провадження № 12024162270000620 від 05.11.2024 року, з якої вбачається, що 05.11.2024 року відділенням № 1 слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області за заявою ОСОБА_3 , розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12024162270000620, кваліфікованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Попередня правова кваліфікація діяння - шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. На теперішній час у вказаному кримінальному досудове розслідування триває, проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення, осіб причетних до його скоєння, кінцеве процесуальне рішення буде прийнято за результатами проведених слідчих (розшукових) дій та здобутих доказів відповідно до вимог чинного законодавства України, про підозру особам не повідомлялось.
Допитана у якості свідка у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила суду першої інстанції, що в неї з`явилась нова карта АТ КБ «Приватбанк», вона її не відкривала. 02 листопада 2024 року вона прийшла додому, її телефон постійно виключався. Після того, як позивач увімкнула свій телефон, виявила, що стерся за стосунок «Приват24», і з`явилась нова картка, на якій є мінус. Коли вона зайшла до за стосунку, виявила, що її кошти перераховані «на мрію». Вона про це повідомила банк та звернулась до відділу поліції. Слідчий їй сказав, кому перерахувались кошти. Відомості третім особам щодо своїх даних позивач не передавала. 
Представник АТ КБ «Приватбанк» позов не визнала та звернула увагу суду на наявний запис розмови позивачки ОСОБА_1 з оператором АТ КБ «Приватбанк», з якого вбачається, що саме через недбалість позивачки відбулось списання її коштів. Працівник сказала, що позивачка передала дані «Приват24» шахраям і шахраї скористувались цим, і позивачка цього не заперечувала.
Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Згідно ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Згідно ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Згідно частин сьомої-дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05.11.2014 року (далі - Положення № 705 від 05.11.2014 року), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18), від 17.06.2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21).
В судовому засіданні судом першої інстанції було встановлено та не спростовано позивачем, що саме ОСОБА_1 здійснила свідомо несвідоме повідомлення третім особам своїх персональних даних (номер мобільного телефону, пароль входу до власного Приват24, номер кредитної картки, термін її дії та іншу інформацію), що забезпечило третім особам доступ до її рахунків в АТ КБ «Приватбанк».
Даний факт підтверджений записом розмови ОСОБА_1 з контактним центром ПриватБанку, який відбувся 2024-11-02 19:20:35 ІD 807765269, де вона підтверджує, що переходила за посиланням для отримання допомоги та вказала стороннім особам особисті дані для входу у додаток «Приват24».
Вказані обставини у повному обсязі спростовують доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що невідома особа, скориставшись особистими даними позивачки, оформила кредити в АТ КБ «Приватбанк» на її ім`я, а відтак, ОСОБА_1 стала жертвою шахрайських дій інших осіб, оскільки апелянт самостійно передала стороннім особам конфіденційні дані для входу у застосунок «Приват24», у зв`язку із чим саме на ОСОБА_1 покладається відповідальність за подальше здійснення платіжних операцій з її рахунками.
Щодо позовних вимог про визнання кредитних договорів недійсними.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1, ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві стороні договору.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умов (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним: відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, ще вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання і момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, є наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.
Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.
Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 3 ст. 1092 ЦК України, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.
Згідно ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
За змістом ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Згідно пунктів 32.1, 32.7 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банк платника не має права на списання з рахунка платника коштів за розрахунковим документом після отримання документа на його відкликання.
Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу.
Ініціювання переказу коштів може здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу, тобто платіжної картки (ст. 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).
Згідно з п. 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року N 705, емітент зобов`язаний надавати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, лише держателю електронного платіжного засобу.
Відповідно до п. 3 розділу VI Положення, банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку.
Банк, у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу, несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Згідно з п. 5 розділу VI Положення, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.
Пунктами 7, 8 розділу VI Положення визначено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
Емітент, у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Згідно п. 9 розділу VI Положення, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
У постанові Верховного Суду від 07.12.2020 року у справі № 182/5175/16-ц зазначено, що на клієнта банку - власника картки покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, СVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення інформації за рахунком. Оскільки операція з переказу спірних коштів була здійснена у мережі Інтернет з підтвердженням платежу З-D Secure, списання коштів з карткового рахунку фізичної особи відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача.
Такі висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05.06.2019 року у справі № 712/4463/16-ц (провадження № 61-22267св18), від 10.07.2019 року у справі № 522/22780/15-ц (провадження № 61-23040св18), від 17.06.2020 року у справі № 201/15185/16-ц (провадження № 61-41264св18).
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Ураховуючи те, що списання коштів відбувалося з рахунку платника за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, яка підключила на власному телефоні переадресацію на телефон невстановленої особи і тим самим надала можливість володіти інформацією про надіслані паролі, суди зробили обґрунтовані висновки про відмову у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі № 712/4463/16-ц (провадження № 61-22267св18)).
Колегія суддів у повному обсязі погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що 02.11.2024 року із рахунку позивачки у АТ КБ «Приватбанк» були списані кошти в додатку «Приват24», і саме дії позивачки призвели до здійснення платіжних операцій за допомогою платіжного інструменту - картки, доданих в платіжний застосунок «Приват24», всі фінансові операції з переказу коштів за 02.11.2024 року, здійснені через мобільний застосунок «Приват24» та проведені з належною автентифікацісю (авторизацією) всіх необхідних даних.
Позивач була зареєстрована в додатку «Приват24» з логіном, що відповідає фінансовому мобільному номеру телефону позивачки НОМЕР_4 .
Тобто, для автентифікації (авторизації) в Банку, ОСОБА_1 використовувала фінансовий номер мобільного телефону НОМЕР_4 .
Позивач надала можливість стороннім особам здійснити фінансові операції через свій мобільний застосунок «Приват24» з коректним введенням логіну та паролів, які надходили на фінансовий мобільний номер телефону позивачки, що підтверджує належне проведення автентифікації (авторизації) клієнта Банку.
У ст. 68 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, ще електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.
Електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, а також їх автентифікація здійснюється відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Згідно із Законом України «Про електронні довірчі послуги», засобом електронної ідентифікації є носій інформації, який містить ідентифікаційні дані особи і використовується для автентифікації особи під час надання та/або отримання електронних послуг.
Оспорювані фінансові операції з грошовими коштами позивачки на рахунках Банку здійснено за допомогою системи «Приват24» з коректним введенням логіну та паролів.
Система «Приват 24», у тому числі мобільна версія, - це система, призначена для управління банківськими рахунками Клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет, що є загальновідомою інформацією, яка розміщена в тому числі на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк».
Всі операції у цій системі здійснюються на підставі платіжних інструкцій, наданою Клієнтом через систему. Правила користування Приват24 викладені за адресою https://privat24business.pp.ua/privat24-reyestraciya-novogo-koristuvacha/.
Згідно Правил користування Приват24 особі, яка бажає зареєструватись у системі «Приват24» та здійснювати управління рахунками з її допомогою, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншого: особистої інформації клієнта Банку, а саме: номера хоч б однієї з банківських карток клієнта «Приват24», прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта.
Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 року у справі № 235/2054/21 (провадження N° 61-1725св22) зазначив, що суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи Банку про те, що без розголошення з боку позивача номерів банківських карток, ПІН-кодів банківських карток, особа, навіть перевипустивши Біт-карту або маючи фінансовий телефон клієнта, не змогла б ні зайти до системи «Приват24», ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти; з рахунків клієнта, та дійшов передчасного висновку про задоволення позову. Крім того, суд першої інстанції не здійснив аналіз доводів позивача про те, що вона не втрачала банківських карток, їх ПІН-кодів і телефону та нікому їх не передавала, не вчиняла будь-яких інших дій, які б могли призвести до списання грошових коштів з її рахунків відповідно наведених вище алгоритмів реєстрації у системі «Приват24». Тобто, фінансовий номер телефону клієнта є важливою складовою отримання якісних банківських послуг у АТ «ПриватБанк» та безпеки клієнта.
У даному випадку доведеним є той факт, що втрата грошових коштів сталася через власну недбалість та власну бездіяльність ОСОБА_1 по захисту власних персональних даних і коштів.
Відповідачем надано висновок, складений за результатами проведення службової перевірки у АТ КБ «ПриватБанк», з якого слідує, що операція зі списання коштів ОСОБА_1 02.11.2024 року була підтверджена шляхом використання додатку «Приват24».
Як правильно зазначено судом першої інстанції, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.
Однак, при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Банк належними та допустимими доказами підтвердив, що саме позивачка ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з її карткового рахунку, оскільки переказ коштів, розміщених на картковому рахунку позивачки було здійснено без використання платіжної карти.
Таким чином, що перекази коштів з рахунку ОСОБА_1 відбулося за її розпорядженням. Виявивши безпідставні перекази коштів, позивачка повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів.
За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 було підтверджено шляхом використання додатку «Приват24», тобто введення паролів, відомих лише позивачці. Останньою не спростовано, що грошовий переказ з карткового рахунку ОСОБА_1 був здійснений не внаслідок повідомлення позивачкою стороннім особам даних, що дозволили останнім ініціювати та здійснити такий платіж.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доказів того, що 02.11.2025 року апелянтом не були передані третім особам особисті дані, а саме: номер картки, термін її дії та СVV код, а також дані для входу до застосунку «Приват24», а також відсутні докази, що позивач не підтверджувала проведення транзакцій, що може свідчити про власну бездіяльність позивачки по захисту персональних даних та власного мобільного фінансового телефону і доступу до додатку «Приват24».
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність оскаржуваного судового рішення.
При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 10.06.2025 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 10 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 23 квітня 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе