Справа № 626/3221/25
Провадження № 1-кп/626/99/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   

13 березня 2026 року м. Берестин
Берестинський районний суд Харківської області 
в складі: головуючої –судді ОСОБА_1 
за участю прокурора ОСОБА_2 
обвинуваченого ОСОБА_3 
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Берестинського районноного суду матеріали кримінального провадження № 12025221090000552 за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Красноград Харківської області, українця, громадянина України, пенсіонера, учасника бойових дій, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України,- 
ВСТАНОВИВ: 

09 квітня 2015 року Верховна Рада України від імені Українського народу - громадян України всіх національностей, керуючись положеннями Загальної декларації прав людини, дбаючи про забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, прагнучи розвивати і зміцнювати незалежну, демократичну, правову державу, прийняла Закон України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" за №317-VIII (далі Закон), яким засуджує комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначає правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлює порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні визнано злочинними і такими, що здійснювали політику державного терору, яка характеризувалась численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, та у зв`язку з цим засуджено як несумісний з основними правами і свободами людини і громадянина.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму на всій території України заборонено.
ОСОБА_3 , 27 травня 2025 року приблизно о 20-й годині , всупереч вимог Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою публічного використання символіки комуністичного тоталітарного режиму на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , закріпив на флагштоці на висоті. для демонстрації невизначеному колу осіб прямокутний прапор зеленого кольору, який містить зображення герба СРСР та належить до символіки комуністичного тоталітарного режиму. ОСОБА_3 , продовжував свої дії по демонстрації символіки комуністичного тоталітарного режиму у вигляді прапору, до 28 травня 2025 року до 19-ї години 20 хвилин, до припинення їх працівниками поліції.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, щиро розкаявся Обвинувачений підтвердив факти викладені в обвинувальному акті. Просив, врахувати, що він зробив для себе належні висновки . 
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений вчинив публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму.Тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 436-1 КК України .
При призначенні покарання суд враховує, що злочин передбачений ч.1 ст. 436-1 КК України є нетяжким.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 , на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується добре, має постійне місце проживання, раніше не судимий.
Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Також суд враховує фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема те, що розкаюється у скоєному та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого кримінального правопопрушення. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.
При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його. З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.
Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії без конфіскації майна.
Суд, виходячи із мети та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, приходить до висновку, враховуючи, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, раніше засуджений не був, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.Відповідно до ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Таке покарання, на переконання суду, необхідне для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,- 

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.436-1 КК України покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік без конфіскації майна. 
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення судової експертизи №8333 в сумі 16963,20 грн.
Речові докази по кримінальному провадженню: прапор зеленого кольору з написами , передані на зберігання до Берестинського РВП ГУНП в Харківській області - знищити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 30.05.2025 по справі №626/1715/25 (провадження №1-кс/626/1715/25) на вищезазначий речовий доказ.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Берестинський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою. 

Суддя ОСОБА_1