Справа № 591/11100/25
Провадження № 2/591/2712/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
20 квітня 2026 року м. Суми 

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
установив:
29.09.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява.
Позов обґрунтований тим, що 12.01.2018 АТ «Укрсиббанк» та відповідачка уклали кредитний договір № 94285177000, за яким відповідачка отримала у користування кредитні кошти, які зобов`язалася повернути. 26.06.2018 АТ «Укрсиббанк» та відповідачка уклали кредитний договір № 94556926000, за яким остання отримала у користування кредитні кошти, які зобов`язалася повернути. 27.12.2018 АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 95048374000, за яким відповідачка отримала у користування кредитні кошти, які зобов`язалася повернути. 25.09.2019 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» уклали договір факторингу №147. Предметом договору факторингу №147 від 25.09.2019 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. 26.09.2019 ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» та ТОВ «Вердикт капітал» уклали договір факторингу № 26-09/19/02. Предметом договору факторингу № 26-09/19/02 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» був укладений договір №10-01/2023 про відступлення права вимоги. Згідно умов даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договорами № 94285177000, № 94285177000, № 95048374000 у розмірі 90788,44 грн. Оскільки відповідачка взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконала ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем, останній як новий кредитор був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03.10.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 26.01.2026.
Згідно розпорядження №612 від 25.12.2025 керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми Шевченко А.М. у зв`язку з призначенням ОСОБА_2 суддею Сумського апеляційного суду здійснено повторний автоматизований розподіл вищезазначеної справи, яка згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025 передана для розгляду судді Зері Ю.О.
У судовому засіданні, яке відбулось 26.01.2026, було встановлено, що разом із позовною заявою позивачем були подані клопотання про витребування доказів, однак дані клопотання судом не розглянуті.
Суд протокольною ухвалою, постановленою у судовому засіданні, яке відбулось 26.01.2026, задовольнив клопотання позивача та витребував від АТ «Укрсиббанк» (м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, код ЄДРПОУ 098907750) інформацію, яка може підтвердити обґрунтованість позовних вимог.
13.02.2026 на виконання судової ухвали від АТ «Укрсиббанк» надійшла витребувана інформація, а також банківські виписки по рахункам ОСОБА_1 . 
Представник позивача у судове засідання не прибув, у позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, просив задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, у судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, які в силу положень частини восьмої статті 128 ЦПК України вважаються врученими. 
Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 20.04.2026 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України.
У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 12.01.2018 АТ «Укрсиббанк» та відповідачка уклали кредитний договір № 94285177000, за яким відповідачка отримала у користування кредитні кошти, які зобов`язалася повернути. 
Згідно умов договору, кредитодавець надав Позичальнику кредит у розмірі 11200.00 грн. на строк до 12.01.2020 (24 місяці) включно.
За умовами договору, кредитодавець зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язався повернути Кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору (п. 2.1. Кредитного договору). 
Згідно до п. 3.9 договору процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 0.00001 % річних. 
Згідно умов договору, а саме пунктами 3.6.-3.8. вказано, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів, відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору, що є його невід?ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 12.01.2020, при цьому згідно умов Договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту. Позичальник має право достроково погашати кредит в порядку, передбаченому Правилами.
Розмір ануїтетного платежу становить: 467,00 гривень з моменту укладення Договору до 12.08.2019 року включно. З 13.08.2019 розмір ануїтетного платежу становить 803,00 гривень. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 12 числа (включно) згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору), вказана інформація також підтверджується паспортом споживчого кредиту до вищевказаного договору.
Відповідачка підписала договір власноруч.
26.06.2018 АТ «Укрсиббанк» та відповідачка уклали кредитний договір № 94556926000, за яким остання отримала у користування кредитні кошти, які зобов`язалася повернути.
Згідно умов Договору, кредитодавець надав Позичальнику кредит у розмірі 15359.00 грн. на строк до 25.06.2021 включно.
За умовами Договору, Кредитодавець зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язався повернути Кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору (п. 2.1. Кредитного договору).
Ануїтентний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 25 числа (включно) кожного місяця.
Відповідно до п. 3.8 Договору процентна ставка за Кредитним договором встановлюється в розмірі 28 % річних.
Пунктом 3.9 договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 35 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості, вказана інформація також підтверджується паспортом споживчого кредиту до вищевказаного договору.
Відповідачка підписала договір власноруч.
27.12.2018 АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 95048374000, за яким відповідачка отримала у користування кредитні кошти, які зобов`язалася повернути. 
Згідно умов договору, кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 20260.00 грн. на строк до 25.12.2021 включно. 
За умовами договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути Кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору (п. 2.1. Кредитного договору).
Згідно п. 3.8 Договору процентна ставка за Кредитним договором встановлюється в розмірі 67 % річних.
Пунктом 3.9 Договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 74 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості, вказана інформація також підтверджується паспортом споживчого кредиту до вищевказаного договору.
Відповідачка підписала договір власноруч.
Тобто сторонами договорів узгоджено розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надані кредити, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення таких договорів.
Факт перерахування відповідачці кредитних коштів, а також факт користування нею такими коштами протягом строку дії договору підтверджується розрахунками заборгованості за вказаними кредитними договорами, а саме № 94285177000 від 12.01.2018, № 94556926000 від 26.06.2018, № 95048374000 від 27.12.2018 укладеними між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 та виписками за цими договорами, наданими АТ «Укрсиббанк» на виконання судової ухвали від 26.01.2026.
Відповідачка, користуючись на власний розсуд наданими їй кредитними коштами, належним чином свої зобов`язання не виконувала, своєчасно та у повному обсязі суми кредиту та нарахованих процентів не повертала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка залишається несплаченою на момент розгляду справи.
25.09.2019 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» уклали договір факторингу №147.
Предметом договору факторингу №147 від 25.09.2019 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. 
26.09.2019 ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» та ТОВ «Вердикт капітал» уклали договір факторингу № 26-09/19/02. 
Предметом договору факторингу № 26-09/19/02 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. 
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» був укладений договір №10-01/2023 про відступлення права вимоги. Згідно умов даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договорами № 94285177000, № 94285177000, № 95048374000 у розмірі 90788,44 грн. 
Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором №94285177000 від 12.01.2018 у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість у сумі 4687,82 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3986,05 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 129,77 грн, заборгованість за комісіями - 572,00 грн.
Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором №94556926000 від 26.06.2018 у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість у сумі 25198,28 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12896,14 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 10036,84 грн, заборгованість за комісіями - 2265,30 грн.
Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором №95048374000 від 27.12.2018 у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість у сумі 60902,34 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 19875,50 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 40876,84 грн, заборгованість за комісіями - 150,00 грн.
Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом та факторингом.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як встановлено у ході розгляду справи та підтверджено наявними у справі доказами, відповідачка згідно укладених нею договорів отримала у користування кредитні кошти шляхом їх перерахування на картковий рахунок, повідомлена ними при укладанні договору, водночас кредитні кошти та нараховані суми процентів своєчасно та у повному обсязі не повернула, чим порушила взяті на себе зобов`язання.

За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1082 даного Кодексу боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідно до частин першої та третьої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Відтак навіть за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги від позивача, має місце той факт, за яким він не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісних кредиторів, які вказані у кредитних договорах, і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення кредитного договору та прострочення позичальником виконання зобов`язань, факт набуття ним права грошової вимоги до відповідача за спірним договором, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Позивачем у встановленому порядку доведено факт укладення кредитних договорів між первісним кредитором (АТ «Укрсиббанк») та відповідачкою, факт надання відповідачці кредитних коштів шляхом зарахування коштів на банківський картковий рахунок, також позивачем доведений той факт, що він у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідачки за вказаними договорами. 
У ході розгляду справи суд перевірив надані позивачем розрахунки заборгованості щодо тілу кредиту та відсотків та погоджується з ними.
Відповідачка заперечень позовним вимогам не подала, своїм правом на участь у розгляді справи не скористалася.
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про правомірність, обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення у частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотків за кредитними договорами № 94285177000 від 12.01.2018, № 94556926000 від 26.06.2018, № 95048374000 від 27.12.2018 укладеними між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .
Що стосується заборгованості по сплаті комісії за кредитними договорами № 94285177000 від 12.01.2018, № 94556926000 від 26.06.2018, № 95048374000 від 27.12.2018 суд зазначає наступне.
Відповідно до кредитного договору №94285177000 від 12.01.2018 у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість за комісіями у сумі 572,00 грн, за кредитним договором №94556926000 від 26.06.2018 - заборгованість за комісіями у сумі 2265,30 грн, за кредитним договором №95048374000 від 27.12.2018 - заборгованість за комісіями у сумі 150,00 грн.
За змістом частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Згідно положень частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. 
Як вбачається із змісту вказаних вище договорів, позивач фактично встановив для відповідачки обов`язок сплачувати комісію, не конкретизувавши в умовах договорів, за надання яких саме послуг чи виконання яких дій ця комісія стягується. Доказів, які б підтверджували вчинення позикодавцем будь-яких фактичних чи юридично значимих дій, за які могла бути нарахована зазначена комісія, позивачем до матеріалів справи не подано. Крім того матеріали справи не містять відомостей про те, чи звертався взагалі відповідачка до позивача за будь-якою інформацією щодо розміру кредиту чи з інших питань. 
Тому вимога про сплату комісії за кредитними договорами у загальній сумі 2987,30 грн є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема принципам визначеності та прозорості умов договорів, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
За приписами частин другої-четвертої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн наданий договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024. Вартість послуг та порядок прийняття наданих послуг адвокатського бюро узгоджений сторонами у розділі 4 договору. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №2261 від 01.08.2025 та Витягу з Акту №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, які є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги, адвокатом надані позивачеві послуги у справі про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 94285177000 від 12.01.2018, № 94556926000 від 26.06.2018, № 95048374000 від 27.12.2018 з боржника ОСОБА_1 , розмір наданих адвокатом послуг склав 25000,00 грн. 
Судом врахований висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 23.12.2021 у справі №755/7943/20-ц про те, які документи можуть бути подані для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Відповідно до викладеного у постанові висновку цей перелік не є вичерпним. Питання оцінки достатності доказів, поданих у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Від відповідачки клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не надходило.
За змістом части першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відтак враховуючи, що позов задоволений частково, позивачу за рахунок відповідачки підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у сумі 2342,70 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 24177,50 грн пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 12, 76, 81, 141, 124, 247, 265, 268, 273, 274, 279, 280-289, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ЄРДПОУ 44276926, заборгованість за кредитними договорами № 94285177000 від 12.01.2018, № 94556926000 від 26.06.2018, № 95048374000 від 27.12.2018 у загальному розмірі 87801,14 грн; витрати по сплаті судового збору в розмірі 2342,70 грн; 24177,50 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншому відмовити.
Видати виконавчий лист після набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ЄРДПОУ 44276926.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя        Ю.О. Зеря