Справа № 357/7931/25
Провадження № 2-а/357/95/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя – Цукуров В. П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадженняадміністративну справуза позовом  ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення –

В С Т А Н О В И В:

І. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. 
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник, звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача Державноі? служби з безпеки на транспорті, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України № АВ 00000810 від 07.10.2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 гривень. 
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилався на наступні обставини.
26.09.2024 року водій здійснював перевезення вантажу у Київській області транспортним засобом MAN TGS 26.440, номерний знак якого НОМЕР_1 . Під час виконання вищенаведеного перевезення засобами фіксації в автоматичному режимі було зафіксовані порушення п. 22.5 ПДР України, за результатами чого 07.10.2024 складена оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі № АВ 00000810. 
Відповідно до змісту постанови № АВ 00000810, зміст порушень полягає у тому, що – відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7,93% (2,93 тон) більше, при дозволеному максимальному навантажені 40 тон. 
Указану постанову позивач вважає незаконною, стверджує, що вона не вчиняла інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
По суті спору Позивач зазначає, що при винесенні оскаржуваних постанов представником Укртрансбезпеки не враховано те, що автомобіль MAN TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_2 згідно з технічним паспортом є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, загальна маса якого складає 27,5 тон, тобто сам по собі транспортний засіб не міг важити більше допустимої норми, а тому в автоматичному режимі вимірювалась загальна вага транспортного засобу з напівпричепом та вантажем. Відповідно до товаро-транспортних накладних № 460 від 26.09.2024 року перевезення вантажу здійснювалось автомобілем MAN д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепом НОМЕР_3 .
Відповідно до технічного паспорту транспортний засіб BENALU д.н.з. НОМЕР_4 є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровоз, переобладнаний у н/пр-універсальну платформу-контейнеровоз, обладнаний для перевезення контейнер типу 1А або 1С або встановлення бортів та тенту.
Оскільки згідно з п. 22.5 ПДР України максимально допустима фактична маса для контейнеровозів становить 44 т, а не 40 т, то Позивач вважає, що нею не було перевищено нормативні параметри, визначені п. 22.5 ПДР України.
Позивач вказує, що виходячи зі змісту постанови серія АВ 00000810 від 07.10.2024 року вага транспортного засобу склала 42,93 тони, тобто в межах допустимих норм, визначених чинним законодавством для контейнеровозів.
З огляду на викладене позивач просив скасувати зазначену постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити.
У позовній заяві міститься клопотання Позивача про поновлення строків звернення до суду із даним позовом. Клопотання обґрунтовано тим, що про існування даної постанови Позивач дізналася лише отримавши її копію у травні 2025 року у відповідь на запит її адвоката з Білоцерківського відділу державної виконавчої служби України у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підтвердження чого надає копію листа відділу ДВС від 25.04.2025 року №85586 та документи щодо трекінгу такого поштового відправлення (а.с. 4, 10-13).

Рух справи.
09.06.2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 32).
12.06.2025 року до канцелярії суду від представника Відповідача за допомогою системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного. Зміст свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, доданого позивачем до позовної заяви, зміст фотофіксації та відеофіксації (в момент вчинення правопорушення) транспортного засобу, яким здійснено перевезення вантажів у цій справі, свідчить про те, що транспортний засіб перевозив вантаж у напівпричепі - контейнеровозі, однак не у контейнерах або в змінних кузовах, а тому загальна маса транспортного засобу повинна складати 40 т. З фотознімків доданих до оскаржуваної постанови вбачається, що вказаний у постанові сідловий тягач з напівпричепом, який перевозив предмет з ознаками контейнеру/змінного кузову з тентованим верхом не містив будь-якого маркування. Самостійна зміна функціонального призначення контейнера/змінного кузова та внесення до його конструкції змін (зрізаний верх з тентованим покриттям) не перетворює його на змінний кузов чи контейнер. Отже, якщо в реєстраційних документах транспортного засобу вказано «контейнеровоз», він є типу причепа або напівпричепа для перевезення контейнерів по автомобільним дорогам, то лише при використанні такого транспортного засобу як засобу спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій – контейнерів чи змінних кузовів, допускається навантаження, передбачене п. 22.5 ПДР. Зважаючи на зазначене відповідачем належним чином визначено тип транспортного засобу та як наслідок здійснено правильний розрахунок відсотку перевантаження загальної маси транспортного засобу. Таким чином позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні вищезазначених міжнародних та національних норм, тому у такому разі він мав право перевозити вантаж з дотриманням 22.5 Правил дорожнього руху - не більше 40 т., адже навантаження 44 тони допускається лише у разі експлуатації контейнеровоза за його прямою спеціалізацією при перевезення контейнерів чи змінних кузовів. На підтвердження факту фіксації руху транспортних засобів позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що стало підставою для притягнення його до відповідальності, а також справності технічного засобу та достовірності встановлених ним відомостей зазначається, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 21, WAGA-WIM35, зав. №6, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується свідоцтвом про повірку підсистеми вагового контролю №04/6039, чинне до 26.08.2025, свідоцтвом про повірку підсистеми габаритного контролю № UA.TR.113-0695/15F24, чинне до 10.09.2025 року. WIM-комплекси відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що прямо вказано у п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94. Основним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП є, автоматично внесені до автоматично сформованої постанови, показання технічних приладів, технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, та мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Коли оспорювана постанова містить в собі інформацію про транспортний засіб, його власника, дату та місце зважування, висновок про перевищення вагових параметрів, інформацію про посадову особу Укртрансбезпеки, якою складена постанова, то вона є належним та допустимим доказом правопорушення (а.с. 98-120).
12.06.2025 року до канцелярії суду від представника Відповідача за допомогою системи «Електронний суд» надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. Клопотання обґрунтовано тим, що з позовною заявою ОСОБА_1 звернулася до суду 26.05.2025 року та зазначила, що про існування оскаржуваної постанови їй стало відомо після арешту рахунків Білоцерківським відділом державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постанова серії АВ№00000810 від 07.10.2024 була скерована 09.10.2024 на адресу - 09170, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Шкарівка, вул. Андрія Авраменка 95 що підтверджується трекінгом поштового відправлення №0600294019135 та поштовою формою 103 у відповідності до вимог діючого законодавства України. Даний лист повернувся на адресу Укртрансбезпеки 03.11.2024 року, що підтверджується накладною №43 рекомендованих відправлень з причин: за закінченням терміну зберігання (вказано на Довідці про причини повернення/досилання Ф.20). Отже, постанова серії АВ№00000810 від 07.10.2024 року набрала законної сили 03.11.2024 року. Звернувшись до суду 26.05.2025 року Позивачем було пропущено десятиденний строк для оскарження постанови, встановлений законом. Під час звернення із позовною заявою Позивач у відомостях вказав адресу (09170, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Шкарівка, вул. Гагаріна 95), що є свідченням того, що вона завідомо погоджується, та як мінімум, є обізнаним про можливість надходження поштової кореспонденції за вказаною адресою. Відповідно до рішення БМР «Про перейменування вул. Гагаріна в с. Шкарівка Білоцерківської міської територіальної громади Київської області» від 28 липня 2022 року № 2819-31-VІІІ вул. Гагаріна було перейменовано на вул. Андрія Авраменка в с. Шкарівка Київської області. Направлення листа рекомендованим повідомленням про вручення на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника Таким чином, Позивач не може посилатись на підставу для поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою, так як Державною службою України з безпеки на транспорті виконано всі належні дії щодо направлення оскаржуваної постанови, однак позивачем не здійснено відповідних дій щодо їх отримання (а.с. 156-173).
У судових засіданнях представник Позивача позовну вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надавав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві. Просив поновити строк для оскарження, оскільки про постанову дізнались лише тоді, коли виконавча служба заблокувала їм рахунки в банку.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, надав пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву.
16.04.2026 року сторони/їхні представники у судове засідання не з`явилися, до канцелярії суду подали заяви про розгляд справи без їхньої участі (а.с. 205-206, 207-208).
Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Беручи до уваги шістдесятиденний строк розгляду справи відповідної категорії, встановлений ст. 258 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи за відсутності сторін/їхніх представників.

ІІ. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Теслюк Є.В., складено постанову серії АВ №00000810 від 07.10.2024, згідно з якою встановлено, що 26.09.2024 о 20 год 17 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл, відповідальна особа – ОСОБА_1 , допустила рух транспортного MAN TGS 26.440, ДНЗ AI4600OK із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,325% (2.93 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-КУпАП. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. (а.с. 133-134).
Утім, Позивач своєї вини у вчиненні інкримінованих їй правопорушень не визнає та просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.
Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу WIM 21, WAGA-WIM35, зав. №6: свідоцтво про повірку підсистеми вагового контролю №04/6039 чинне до 26.08.2025, свідоцтво про повірку підсистеми габаритного контролю № UA.TR.113-0695/15F-24 чинне до 10.09.2025 року.

Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III, закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
У відповідності до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно норм ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частина 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).
Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
За п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: за шириною 2,6 м, окрім сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, без винесення габариту на смугу зустрічного руху, максимальна ширина якої допускається до 3,75 метрів; за висотою від поверхні дороги - 4 м (транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Агентством відновлення, Укртрансбезпекою, Національною поліцією, - 4,35 м); за довжиною: вантажного автомобіля - 12 м, автопоїзда 22 м, автомобіля (тягача) з напівпричепом 18,75 м, маршрутного транспортного засобу 18,75 м; фактичної маси, зокрема: для трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - понад 40 т на автомобільних дорогах державного значення, для трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метрів - понад 44 т, навантаження на одинарну вісь 11,5 т, на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менша як 1 метр 11,5 т, від 1 до 1,3 метрів 16 т, від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т, від 1,3 до1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19 т, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 т, на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями 1,3 метра або менше, - 21 т, понад 1,3 до 1,4 метра 24 т.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
За приписами частини 1 статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Частиною 1 статті 9 КУпАП, передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до приписів ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статт 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП ).
Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті передбачені статтею 279-5 КУпАП. У разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені зокрема частиною другою статті 132-1 КУпАП цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними ЄДРТЗ, а в разі необхідності - за даними ЄДРПОУ, встановлюють відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, або вантажовідправника (ч. 1 ст. 279-5 КУпАП).
Відповідно до положень пункту 2 розділу ІІ Інструкції №512 уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. У разі якщо адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122-2,частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, уповноважені посадові особи встановлюють особу, зазначену у частині 1статті 143 КУпАП за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань.
Інформація з ЄДРТЗ Укртрансбезпекою отримується у формі електронної взаємодії згідно з Протоколом № 1 від 30.09.2021 року до Порядку електронної інформаційної взаємодії Міністерства внутрішніх справ, Міністерства інфраструктури та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України відповідно через Міністра внутрішніх справ України, Міністра інфраструктури України. 

Висновки суду.
Судом встановлено та сторонами про справі не оспорювалося, що Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Теслюк Є. В.,складено постанову серії АВ №00000810 від 07.10.2024, згідно з якою встановлено, що 26.09.2024 о 20 год 17 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл, відповідальна особа – ОСОБА_1 , допустила рух транспортного MAN TGS 26.440, ДНЗ AI4600OK із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,325% (2.93 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-КУпАП. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. (а.с. 133-134).
Власником указаного транспортного засобу є Позивач. Автомобіль MAN TGS 26.440, д.н.з. НОМЕР_2 згідно з технічним паспортом є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, загальна маса якого складає 27,5 тон, тобто сам по собі транспортний засіб не міг важити більше допустимої норми, а тому в автоматичному режимі вимірювалась загальна вага транспортного засобу з напівпричепом та вантажем. Відповідно до технічного паспорту транспортний засіб BENALU д.н.з. НОМЕР_4 є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровоз, переобладнаний у н/пр-універсальну платформу-контейнеровоз, обладнаний для перевезення контейнер типу 1А або 1С або встановлення бортів та тенту. Відповідно до технічного паспорту транспортний засіб BENALU д.н.з. НОМЕР_4 є спеціалізованим напівпричепом н/пр-контейнеровоз, переобладнаний у н/пр-універсальну платформу-контейнеровоз, обладнаний для перевезення контейнер типу 1А або 1С або встановлення бортів та тенту (а.с. 15-24).
Відповідно до товаро-транспортної накладної № 460 від 26.09.2024 року перевезення вантажу здійснювалось автомобілем MAN д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепом НОМЕР_3 (а.с.25).
Участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Матеріали фотофіксації події свідчать, що перевезення вантажів здійснювалося спеціалізованим вантажним сідловим тягачем MAN д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричепом НОМЕР_3 (а.с. 135-139).
Суд зауважує, що після реєстрації транспортних засобів та відображення у реєстраційних свідоцтвах відомостей про належність таких напівпричепу до категорії спеціалізованих напівпричепів - контейнеровозів власник цих транспортних засобів має законне право розраховувати, що при визначенні їх вагових параметрів уповноважені особи органів державної влади будуть враховувати положення пункту 22.5 ПДР в частині, що стосується контейнеровозів, відповідно до яких, максимально допустима фактична маса такого транспортного засобу не повинна перевищувати 44 тони.
Щодо доводів Відповідача про те, шо Пзивачем на платформі напівпричепу встановлено переобладнаний із контейнеру кузов, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, контейнери бувають різних типів такі як:
- контейнер відкритого типу - контейнер, що не має даху або, в тому числі, бокових, торцевих стінок;
- контейнер закритого типу - контейнер, що має жорсткий дах, в тому числі, дах, що відкривається, але закритий під час перевезення, жорсткі бічні стінки, жорсткі торцеві стінки і настил основи;
- контейнер з укриттям - контейнер відкритого типу, що має знімне укриття для захисту вантажу.
Оскільки, з матеріалів фотофіксації вбачається, що на контейнеровозі було закріплено контейнер з укриттям, що має знімне укриття для захисту вантажу, суд зазначає, що посадові особи Укртрансбезпеки при прийнятті спірних постанов неправильно визначила тип автомобіля при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортних засобів, взявши допустиму вагу не контейнеровоза 44 тонни, а вантажного тягача 40 тонн, та, як наслідок, здійснила розрахунки перевищення загальної маси транспортного засобу, які не відповідають фактичним обставинам справи.
Отже, у даному випадку, здійснювалися саме контейнерні перевезення відповідним транспортним засобом - контейнеровозом.
З приводу доводів Відповідача про те, що Позивачем не надано доказів перевезення контейнера із відповідним маркуванням, а саме: розпізнавального знаку, номеру контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера та інша інформація, відповідно до вимог наказу Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року №363, суд зазначає, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як причепа-контейнеровоза у розумінні Правил №363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 ПДР.
Таким чином, дані обставини не спростовують факту перевезення вантажу в контейнері з використанням напівпричепу контейнеровозу.
До того ж, спірною постановою Позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення правил маркування контейнерів.
Висновки суду у даній справі відповідають практиці розгляду даної категорії справ Шостим апеляційним судом, у тому числі за участю цього ж транспортного засобу за аналогічних обставин (постанова від 05.03.2025 року по справі №357/18454/24).
З огляду на викладене, заслухавши пояснення представників сторін, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо строків звернення до суду.
У клопотанні про залишення позову без розгляду Відповідач зазначає, що копію спірної постанови, яку йому було направлено засобами поштового зв`язку, Позивачем отримано не було.
Разом з цим судом встановлено, що Позивач отримала копію спірної постанови у травні 2025 року у відповідь на запит її адвоката з Білоцерківського відділу державної виконавчої служби України у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підтвердження чого до суду надано копію листа відділу ДВС від 25.04.2025 року №85586 та документи щодо трекінгу такого поштового відправлення (а.с.10-13).
У даному випадку, як встановлено судом, Позивач не була і не могла бути присутньою під час складання оскаржуваної постанови, оскільки вона безпосередньо не керувала ТЗ, а є його орендодавцем, про що надано суду докази (а.с. 19-24). Спірну постанову було складено через декілька днів після фіксації самої події.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом (ст. 288 КУпАП).
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду обчислюється строк з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 4 ст. 122 КАС України).
Отже, з огляду встановлених судом обставин, Позивач не проявляла байдужість до своїх прав і не зловживала своїми процесуальними правами, а в 10-денний строк після отримання вищезазначеної постанови звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із даним позовом.
А тому, суд як при відкритті провадження у даній справі, так і на час розгляду даної справи суд вважає, що є всі підстави для поновлення строку на оскарження зазначеної постанови.

Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вищенаведені положення закону, судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача (а.с.26).

ІІІ. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд –

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України №АВ 00000810 від 07.10.2024 року – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 132-1 КУпАП – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. 
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження: вулиця Антоновича, будинок 51, місто Київ, 03150, код у ЄДРПОУ: 39816845.
Повне судове рішення складено 17.04.2026 року. 

Суддя	В. П. Цукуров