П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/3520/25	

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії щодо не внесення у довідку №31/30/Г-400/14018/23-1-2024 від 28.11.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у відсотковому розмірі;
- зобов`язати відповідача скласти та подати до ГУ ПФУ в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 із включенням надбавки за особливості проходження служби у середньому розмірі від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним званням та надбавки за вислугу років), премії у середньому розмірі, що фактично виплачений за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію та обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2023 рік та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік», для перерахунку пенсії з 01.02.2023.
Також в позовній заяві ставилося питання про стягнення з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).
Як пояснює позивач, на виконання рішення суду РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях видана довідка про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку раніше призначеної пенсії. Втім, як зазначає позивач, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) у вказаній довідці відповідач помилково указав розміри окремих складових грошового забезпечення, зокрема, надбавка за особливості проходження служби указана у розмірі 0%, а також премія указана у розмірі 0%.
На переконання позивача зазначені розміри складових грошового забезпечення не відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки не відповідають відповідним законодавчо встановленим розмірам таких додаткових видів грошового забезпечення, а тому такі дії вважає протиправними та такими, що порушують його право на належний рівень пенсійного забезпечення.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) щодо визначення, в наданій до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідці від 28.11.2024 №31/30/Г-400/14018/23-1-2024 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом 01.01.2023, розміру надбавки за особливості проходження служби у розмірі 0% та премії в розмірі 0%.
Зобов`язано відповідача оформити та направити до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням положень Постанови № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2023 рік, вказавши розміри надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1211,20 грн.
В апеляційній скарзі, РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. 
Як зазначає апелянт, суд першої інстанції під час ухвалення рішення не врахував, що РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях не є розпорядником інформації щодо середніх розмірів додаткових видів грошового забезпечення та не уповноважений самостійно їх встановлювати, віднімати чи додавати до розміру вказаного у довідці про розмір грошового забезпечення окремі види грошового забезпечення. Більше того, визначення розмірів надбавки за особливості проходження служби та премії, у середньому розмірі, що фактично виплачені за місяць, в якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою виходить поза межі повноважень відповідача.
На переконання апелянта, видача оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з середнім розміром надбавки за особливості проходження служби та премії, що фактично виплачений за місць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою та обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2023 рік та розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», для перерахунку пенсії з 01.02.2023, не відповідатиме вимогам діючого законодавства та принципу правової визначеності.
Також в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що довідка від 28.11.2024 №31/30/ Г-400/14018/23-1-2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 визнана недійсною, а 20.02.2025 на виконання П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі №400/1401/23 видана нова довідка, в якій надбавка за особливості проходження служби указана у розмірі 50% посадового окладу - 6 068,25 грн., а премія указана у розмірі l8,6731% посадового окладу у сумі 1202,55 грн., що помилково не було враховано судом першої інстанції.
Отже, апелянт вважає безпідставним зобов`язання судом скласти та направити до органу Пенсійного фонду довідку про розмір грошового забезпечення із з визначенням надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію згідно Закону № 2262-ХІ.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 у справі №400/1401/23 задоволено позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправною відмову Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» щодо не проведення перерахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 та не оформлення і не надання до ГУ ПФУ у Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, станом на 01.01.2022, 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262- XII та положень Постанови №704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до Постанови №704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2022. 01.02.2023.
Зобов`язано Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» перерахувати ОСОБА_1 розмір грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до Постанови №704 та підготувати і надати до ГУ ПФУ у Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій позивача, станом на 01.01.2022, 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та положень Постанови №704 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до Постанови №704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2022, 01.02.2023, відповідно.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 частково задоволено клопотання Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» про заміну сторони.
Замінено боржника у виконавчому листі від 02.04.2024 у справі №400/14018/23 (про зобов`язання підготувати довідку) з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» на її правонаступника - Головний сервісний центр МВС України.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №400/1401/23 частково задоволено апеляційну скаргу Головного сервісного центру МВС України.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 про заміну боржника - змінено, викладено другий абзац її резолютивної частини в наступній редакції:
«Замінити «боржника» у виконавчому листі від 02.04.2024 у справі №400/14018/23 (про зобов`язання підготувати довідку) з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» - на її «правонаступника» - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) (вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса, 65114, код ЄДРПОУ: 45239068)».
В іншій частині ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року - залишено без змін.
РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №400/14018/23 підготував та листом від 28.11.2024 №31/30/19-9344-2024 надіслав до ГУ ПФУ в Миколаївській області довідки про розмір грошового забезпечення від 28.11.2024 № 31/30/Г-400/14018/23-2024, та №31/30/ Г-400/14018/23-1-2024 станом на 01.01.2022, 01.01.2023 у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, положень Постанови № 704.
Водночас, у вказаних довідках розмір надбавки за особливості проходження служби указаний у розмірі 0%, а також премія указана у розмірі 0%.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зазначення розмірів надбавки за особливості проходження служби та премії у розмірі, що не відповідає вимогам чинного законодавства позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що у спірній довідці додаткові види грошового забезпечення, а саме: надбавка за особливості проходження військової служби та премія зазначені відповідачем у розмірах, які не відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки не дорівнюють середньому розміру, що фактично виплачений за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.
Колегія суддів з такими висновками суду погоджується лише частково, з огляду на наступне.
Переходячи до оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі, РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях окрім інших доводів, посилається на те, що під час ухвалення рішення суд першої інстанції не дослідив наведені у відзиві на позовну заяву доводи стосовно того, що довідка від 28.11.2024 №31/30/ Г-400/14018/23-1-2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, яка є предметом даного спору, визнана недійсною.
20.02.2025 на виконання П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі №400/1401/23 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях видана нова довідка, в якій надбавка за особливості проходження служби указана у розмірі 50% посадового окладу - 6 068,25 грн., а премія указана у розмірі l8,6731% посадового окладу у сумі 1202,55 грн.
Апелянт вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки право позивача не є порушеним.
Колегія суддів вважає, що наведені аргументи в контексті спірних правовідносин є ключовими, а тому надає відповідь на цей аргумент. 
Частина 1 статті 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Таким чином, за змістом частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
При цьому, неодмінною ознакою таких порушень, обмежень є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, припинення чи неможливість реалізації прав та/або виникнення додаткового обов`язку.
В іншому випадку такі права не є порушеними, а тому не можуть бути поновленими, захищеними судом, з огляду на що відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.
За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці також неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, - воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 Рішення від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).
У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Положення частини 2 статті 55 Конституції України передбачають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення особи до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб таке порушення було обґрунтованим та реальним, тобто стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
При цьому, суб`єктивна оцінка порушеного права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.
Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється лише в момент порушення чи оспорення останнього.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Отже, колегія суддів зазначає, що встановлення факту порушення прав позивача є визначною обставиною, так як без цього не можна виконати завдання судочинства, оскільки звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.
При цьому, відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
Повертаючись до матеріалів справи колегія суддів враховує, що позивач 10.04.2025 звертаючись до суду з даним позовом, оскаржує протиправні дії відповідача щодо не внесення у довідку №31/30/Г-400/14018/23-1-2024 від 28.11.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у середньому розміру, що фактично виплачений за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію та просить зобов`язати відповідача видати таку довідку.
Суд першої інстанції дослідив оспорювану довідку та дійшов висновку, що відповідач протиправно указав розміри окремих складових грошового забезпечення, зокрема, надбавка за особливості проходження служби указана у розмірі 0%, а також премія - у розмірі 0%.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у спірній довідці додаткові види грошового забезпечення, а саме: надбавка за особливості проходження військової служби та премія зазначені відповідачем у розмірах, які не відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки не дорівнюють середньому розміру, що фактично виплачений за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.
Водночас, як слушно зазначив апелянт, під час вирішення справи суд першої інстанції не врахував аргументи зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Так, у відзиві відповідач наголошував на тому, що довідка від 28.11.2024 №31/30/ Г-400/14018/23-1-2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, яка є предметом даного спору, визнана РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях недійсною.
При цьому, 20.02.2025 на виконання П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі №400/1401/23 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях складена нова довідка, в якій надбавка за особливості проходження служби указана у розмірі 50% посадового окладу - 6 068,25 грн., а премія указана у розмірі l8,6731% посадового окладу у сумі 1202,55 грн., що помилково не було враховано судом першої інстанції.
На підтвердження таких обставин відповідач надав копію листа РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 26.02.2025 №31/30/19-3306-2025, яким відповідач повідомляє ОСОБА_1 про складення нових довідок.
Також з матеріалів справи вбачається, що 13.02.2025 ГУ ДСНС України у Миколаївській області листом №59 01-784/59 20.07 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) надана інформація про розміри грошового забезпечення за посадою відповідною (аналогічною) посаді позивача при звільнені зі служби, станом на: 01.01.2022– 15 558,00 грн., на 01.01.2023 – 19 407,30 грн. 
Отже, РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях склав нові довідки про розмір грошового забезпечення від 20.02.2025 № 31/30/Г400/14018/23-2025 станом на 01.01.2022, №31/30/ Г-400/14018/23-1-2025 станом на 01.01.2023 з посадовим окладом і окладом за військове звання, розрахованими з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року та відповідними додатковими видами грошового забезпечення. 
Листом від 21.02.2025 №31/30/19-3070-2025 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) надіслав зазначені довідки до ГУ ПФУ в Миколаївській області. 
Довідки про розмір грошового забезпечення від 28.11.2024 № 31/30/Г400/14018/23-2024 станом на 01.01.2022, № 31/30/Г-400/14018/23-1-2024, № 31/30/А-400/14936/23-1-2024 станом на 01.01.2023, які були направлені до ГУ ПФУ в Миколаївській області листом від 28.11.2024 № 31/30/19-9344-2024, визнані недійсними.
Згідно наявної в матеріалах справи довідки №31/30/Г-400/14018/23-1-2025 від 20.02.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 надбавка за особливості проходження служби указана у розмірі 50% посадового окладу - 6 068,25 грн., а премія указана у розмірі l8,6731% посадового окладу - 1202,55 грн.
Отже, встановлені апеляційним судом обставини справи свідчать про те, що на час звернення позивача до суду з даним позовом ( 10.04.2025 ) РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) виготовив нову довідку про розмір грошового забезпечення із зазначенням відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах.
Також варто зазначити, що довідка про розмір грошового забезпечення від 28.11.2024 № 31/30/Г-400/14018/23-1-2024 станом на 01.01.2023, яка є підставою для подання даного позову, визнана недійсною.
Більш того, оновлена довідка направлена відповідачем як до ГУ ПФУ в Миколаївській області так і на адресу позивача, листом від 26.02.2025.
З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги про відсутність факту порушення прав позивача станом на час подання даної позовної заяви, як обов`язкової передумови для розгляду і вирішення справи судом по суті.
Суд першої інстанції помилково не звернув уваги на наведені у відзиві на позовну заяву аргументи РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях та надані до відзиву відповідні докази на підтвердження зазначених обставин, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про задоволення позову ОСОБА_1 . 
Оскільки наведені доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційну скаргу РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях слід задовольнити, рішення суду - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Водночас, колегія суддів зазначає, що з огляду на те, що під час апеляційного розгляду, встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи підтверджують обґрунтованість апеляційної скарги РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях про відсутність факту порушення прав позивача, колегія суддів не надає оцінку іншим доводам апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до приписів статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права..
В даному випадку колегія суддів вважає, що має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до помилкового вирішення справи, а тому судове рішення слід скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко