Справа № 420/6945/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., 

за участю:
секретаря судового засідання Соловйової О.А.

представника позивача Македонської І.О.
представника відповідача Чегодар С.В. 

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправним та скасування п.1 Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.01.2025 №239, визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04.02.2025 №142 о/с, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якому позивач просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати п. 1 Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.01.2025 року № 239 «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб Болградського РВП ГУНП в Одеській області» про застосування до сержанта поліції ОСОБА_2 (0064587), поліцейського-водія сектору логістики Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Одеської області № 142 о/с від 04.02.2025 року «По особовому складу», яким звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) сержанта поліції ОСОБА_1 (0063587), поліцейського-водія сектору логістики Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, 04 лютого 2025 року.
3. Поновити сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія сектору логістики Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 04.02.2025 року.
4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (код ЄДРПОУ: 40108740; юридична адреса: 65080, Одеська обл., місто Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15-А; поштова адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 12) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає про те, що з 03.02.2021 року по 04.02.2025 року Позивач займав посаду поліцейського-водія сектору логістики Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. 11.01.2025 року, у свій вихідний день, Позивач керував транспортним засобом марки «Opel Astra», та був зупинений працівниками поліції, які в якості причини зупинки вказали, що ним не було ввімкнено покажчик повороту при зміні напрямку руху. Доказів вчинення Позивачем порушень ПДД надано не було. Через декілька хвилин працівники поліції почали стверджувати, то від позивача чутно запах алкоголю. Позивач розгубився та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки. Після складання матеріалів про адміністративні правопорушення, працівниками поліції було ознайомлено Позивача з їх змістом, однак від отримання копій та проставляння підпису він відмовився, оскільки знав, що йому мали надати направлення на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, якого йому не надавали, що посилило у Позивача відчуття упередженості та розуміння, що відносно нього фабрикуються матеріали, через що розгубився та не знав як правильно вчинити в даній ситуації. Ще через деякий час працівниками поліції було запропоновано позивачу розписатися в направленні на огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого Позивач відмовився, оскільки відносно нього вже було складено протокол та така вимога працівників поліції із порушенням алгоритму дій в подібних ситуаціях не була законною.
Далі, як зазначає позивач, транспортний засіб марки «Opel Astra», передано односельчанину ОСОБА_3 , який відвіз Позивача до Болградської центральної районної лікарні через погане самопочуття, що виникло через сильне душевне хвилювання, пов`язане з упередженим ставленням до Позивача з боку працівників поліції. По дорозі в лікарню позивач заспокоївся, зрозумів, що не потребує медичної допомоги, проте вирішив за доцільне за власним бажанням звернутися за проведенням огляд на стан сп`яніння, за результатами якого складено акт та висновок, відповідно до яких Позивач був тверезий. Не зважаючи на це, 11.01.2025 екіпажом спільної мобільної групи УГІ та ОРУТІ № 2 ГУНП стосовно ОСОБА_4 за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУПАП та винесено постанову про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП (порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, керування транспортним засобом без полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Оскільки Позивач алкогольних напоїв не вживав, твердження працівників поліції ВРПП ОРУП-2 про наявність запаху алкоголю з його порожнини рота та пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місця зупинки Позивач сприйняв як перевищення посадовими особами своїх повноважень та очевидно незаконну вимогу за відсутності на те передбаченим законом підстав (ознак алкогольного сп`яніння).
Права особи, що притягається до адміністративної відповідальності Позивачу не роз`яснювались.
Позивач зауважує на тому, що він не мав ознак алкогольного сп`яніння, не перебував у стані алкогольного сп`яніння та категорично не згодний з оскаржуваними наказами, вважає, що дисциплінарною комісією встановлювались обставини за відсутності належних, допустимих та достовірних доказів його вини. Висновок службового розслідування від 28.01.2025 складений упереджено без врахування усіх обставин справи, із порушенням вимог ч. 1 ст. 19 Диспцилінарного статуту, зокрема, у такому висновку не відображені усі документи та матеріали, що спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку, такий висновок не містить відомостей, що характеризують поліцейського, а також даних про відсутність у нього дисциплінарних стягнень. 
Також Позивач звертає увагу суду на те, що працівники поліції, які його зупинили, працювали у складі мобільної групи, якій було поставлено завдання проведення заходів підтримки, направлених на профілактику правопорушень транспортної дисципліни особовим складом ГУНП в Одеській області, що відображено в самому наказі, що на його думку дає можливість обгрунтовано підозрювати, що його «чекали» з метою виконання поставленого «плану» та демонстрації показників роботи.
Окрім того, позивач зауважує, що відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Крім того, чинним законодавством не передбачено можливості проведення відеофіксації поліцейськими на особисті мобільні телефони, отже, відеозаписи, вчинені на мобільний телефон інспектора поліції є недопустимими доказами.
Також позивач звертає увагу суду на те, що капітаном поліції О.Слесаренко було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 із зазначенням про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та здійснено спробу його вручити до направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яке намагались вручити Позивачу після оформлення протоколу, що, на його думку, підтверджує обгрунтованість відмови Позивача від підпису на протоколі, що складений за відсутності складу адміністративного правопорушення у вигляді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на яке Позивача не направлялось у встановленому чинним законодавством порядку.
Позивач зауважує на тому, що в момент його зупинки він не виконував своїх безпосередніх службових обов`язків, їхав по особистих справах, не на службовому автомобілі. Отже, в даних правовідносинах ОСОБА_1 виступав як звичайний громадянин України, обставин, що виникли 11.01.2025 раму не мають жодного стосунку до його службових обов`язків, а отже, не можуть слугувати підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Окремо позивач звертає увагу у позові на те, що висновок службового розслідування містить інформацію, що під час службового розслідування в ході моніторингу інтернет-ресурсів виявлено висвітлення події за участю сержанта поліції ОСОБА_4 у соціальній мережі «Facebook». Позивач вважає, що в рамках підготовки висновку службового розслідування для «згущення фарб» членами дисциплінарної комісії були вчинені дії з поширення інформації з обмеженим доступом, що стали відомі поліцейському/поліцейським членам дисциплінарної комісії у зв`язку із виконанням службових обов`язків, передачею або публікацією такої інформації в соціальних мережах для подальшого використання в якості обгрунтування підстав для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та безпідставного застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення.
Ухвалою від 14.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі. Вирішив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначив у справі підготовче засідання.
Відповідач надав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Заперечуючи доводи позивача, викладені в позовній заяві, відповідач зазначив, що співробітники поліції діяли у межах своїх повноважень та відповідно до процедур, визначених законодавством і внутрішніми нормативними актами Національної поліції України. Жодних дій, які свідчили б про упереджене ставлення до особи водія, або дій, що виходять за межі їх повноважень, встановлено не було. Спілкування з ОСОБА_5 велося у штатному режимі — з перевіркою документів, з`ясуванням обставин, оформленням адміністративних матеріалів.
Відповідач вказує на те, що згідно ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння — незалежно від мотивів — є самостійною підставою для складання протоколу та притягнення до адміністративної відповідальності. Закон не передбачає винятків з цієї норми у разі «розгубленості», «сумнівів» або інших суб`єктивних психологічних станів особи. Під час зупинки транспортного засобу та перевірки документів сержант поліції ОСОБА_6 демонстрував впевненість, був у свідомості, орієнтувався в обстановці, вів комунікацію з поліцейськими без ознак паніки або дезорієнтації. Він активно спілкувався, не виявляв зовнішньо жодної розгубленості, яка б могла стати об`єктивною причиною його дій. Крім того, йому було запропоновано альтернативу — пройти огляд не лише на місці з використанням «Drager», а й у медичному закладі, що виключає будь-які сумніви щодо об`єктивності результатів. Відмова і від цієї процедури, на думку відповідача, свідчить не про розгубленість, а про усвідомлене ухилення від відповідальності, що прямо заборонено законом.
Відповідач звертає увагу на те, що сам ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно вживав алкоголь — конкретно, випив пляшку пива. Це визнання є прямим доказом факту вживання алкоголю, що свідчить про обґрунтованість дій екіпажу поліції щодо пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Також заперечуючи твердження про неналежність на недопустимість відеозаписів як доказів, відповідач зазначає, що відеозаписи, хоча й містять технічні паузи, що пов`язані з автоматичними або ручними зупинками та поновленнями запису, відтворюють події хронологічно, логічно та послідовно, без прогалин у суттєвих моментах. Зокрема, аналіз таймкодів підтверджує, що кожне поновлення відео відбувалося майже одразу після завершення попереднього файлу, і відрізки часу між ними складають переважно 1– 2 хвилини. Нічого з ключових подій не було втрачено чи свідомо вирізано, і всі важливі дії — зупинка автомобіля, виявлення посвідчення, перевірка документів, зізнання про вживання алкоголю, пропозиції пройти огляд, пряма відмова, оформлення адміністративного протоколу — були зафіксовані.
Окрім того, на думку відповідача, твердження позивача про те, що перебування у вихідний день виключає можливість застосування до нього дисциплінарного впливу, не ґрунтується на положеннях законодавства та є юридично хибним. Статус поліцейського не втрачається у позаслужбовий час. Поліцейський є посадовою особою з особливим статусом і носієм публічної довіри, а тому навіть у неробочий час зобов`язаний дотримуватися вимог законодавства, професійної етики та службової дисципліни.
Загалом, відповідач вважає, що в ході проведення службового розслідування було встановлено, що дії позивача суперечать основним принципам, моральним нормам та правилам етичної поведінки поліцейських, якими повинен керуватися поліцейський під час виконання своїх службових обов`язків та поза службою. Допущення подібної поведінки підриває як авторитет самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому. Подія, яка мала місце 11.01.2025 за участю сержанта поліції ОСОБА_4 набула суспільного резонансу, а отже негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, а також на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. А відтак, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби позивача, як крайнього заходу дисциплінарного впливу є співмірним вчиненому позивачем проступку. Матеріали справи не містять жодного доказу порушення процедури проведення службового розслідування відносно позивача.
В ході розгляду справи, під час надання усних пояснень представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача заперечила проти заявлених позовних вимог. Надала пояснення, у яких підтримала обгрунтування відзиву на позовну заяву та зазначила про правомірність прийняття оскаржуваних наказів.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, викладені сторонами у заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Як вбачається із послужного списку, позивач – ОСОБА_1 з 2015 року проходив службу в поліції (міліції) на різних посадах, зокрема, з 03.02.2021 проходив службу на посаді поліцейського-водія сектору логістики Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.
11.01.2025 року о 20 год. 40 хв. за адресою Одеська область, Болградський район, с. Василівка, вул. Шкільна 28 інспектором ВРПП ОРУП-2 ГУНП в Одеській області капітаном ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №930658 про те, що ОСОБА_1 , 11.01.2025 року 20 год. 18 хв. на Одеська обл., Болградський р-н, с. Василівка, вул. Шкільна, 28, керував автомобілем Opel Astra, н/з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місця зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис на бодікамеру №11130106942/8, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідки чи потерпілі не залучались. До протоколу додаються: відеозапис; направлення на мед. огляд. відеозапис проводився на бодікамеру № 1130106942/8; моб. телефон Apple iPhone 12 Pro Max 256. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено, що водій від дачі пояснень та підпису в адмін. протоколі відмовився.
11.01.2025 року о 20 год. 40 хв інспектором ВРПП ОРУП ГУНП в Олеській області капітаном поліції Колісовим Ігорем Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 260907 про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Опель-Астра, ресстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , 11.01.2025 року 20 год. 30 хв. в с. Василівка Болградського району Одеської області рухаючись по вул. Мира в с. Василівка, виконуючи поворот праворуч не увімкнув покажчик правого повороту при цьому не мав полісу обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Керуючись положеннями статті 284 КУпАП, постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. Від підпису постанови позивач відмовився.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №84 від 14.01.2025 з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці щодо можливого порушення службової дисципліни сержантом поліції ОСОБА_1 , зокрема за фактом керування ним 11.01.2025 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, порушення Правил дорожнього руху, призначено службове розслідування.
Наказом ГУНП в Одеській області №47 від 14.01.2025 ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.
За результатами службового розслідування дисциплінарною комісією був складений висновок, затверджений 28.01.2025 начальником ГУПН в Одеській області, відповідно до якого дисциплінарною комісією в ході службового розслідування встановлено, що 11.01.2025 о 20:18 по вул. Шкільна, 28, с. Василівка, Болградський район, Одеська область, водій ОСОБА_6 керував автомобілем «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився. Окрім того, виконуючи поворот праворуч не увімкнув показчик правого повороту, при цьому немав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП та частиною другою статті 122 КУпАП.
Крім того, під час службового розслідування в ході моніторингу інтернет ресурсів виявлено, що подія за ОСОБА_4 була висвітлена у соціальній мережі «Facedook». Отже, подія, яка мала місце 11.01.2025 за участю сержанта поліції ОСОБА_4 набула суспільного резонансу, а отже негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, а також на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Оцінивши зібрані докази, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що сержант поліції ОСОБА_6 дискредитував звання поліцейського внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння у сфері безпеки дорожнього руху, яке створювало потенційну загрозу життю та здоров`ю громадян та полягало у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та скоєння дорожньо-транспорптної пригоди в такому стані. Такі дії завдають органу поліції шкоди у вигляді дискридетації ділової репутації та можуть мати негативні наслідки у вигляді підриву рівня довіри населення до органів поліції, що є неприпустимим у відповідності до положень частини 3 статті 11 Закону України «Про Національну поліцію».
Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що сержант поліції ОСОБА_6 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 4, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, абзаців другого, третього, четвертого частини п`ятої статті 14, абзаців третього, восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, пункту 1.3, пункту 2.5, підпункту «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, підпункту 1.7 пункту 1, підпункту 2.2 пункту 2 наказу ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000 «Про затвердження Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області», підпунктів 2, 3 пункту 2 наказу ГУНП від 03.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», що виразилися в особистій недисциплінованості, умисному невиконанні норм діючого законодавства України, недотриманні правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у частині заборони керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, неувімкненні відповідного покажчику повороту при зміні руху транспортного засобу. Указаний поліцейський вчинив дії, які підривають авторитет Національної поліції України, не дотримався Присяги працівника поліції в частині виконання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського. Останній також не сприяв керівникові в дотриманні службової дисципліни, не своєчасно інформував його про вчинені порушення.
У висновку дисциплінарна комісія виснувала, що вважає необхідним до сержанта поліції ОСОБА_2 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
28.01.2025 ГУНП в Одеській області було видано наказ №239 «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб Болградського РВП ГУНП в Одеській області», пунктом 1 якого наказано за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 4, 6, 13 частини третьої статті Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VII, пункту 1 частини першої статі 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, абзаців другого, третього, четвертого частини п`ятої статті 14, абзаців третього, восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XІІ, пункту 1.3. пункту 2.5, підпункту «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, підпункту 1.7 пункту 1, підпункту 2.2 пункту 2 наказу ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000 «Про затвердження Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області», підпунктів 2, 3 пункту 2 наказу ГУНП в області від 03.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», до сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського-водія сектору логістики Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП в Одеській області №142 о/с від 04.02.2025 По особовому складу, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 04 лютого 2025 року за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Вважаючи протиправними накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції, а також наявним у нього права на поновлення на раніше займаній посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Серед обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону № 580-VIII, вказано неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Частиною 1 статті 64 Закону№ 580-VIII, визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Згідно ч.1,2 ст.19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.
Згідно ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно зі статтями 15 та 19 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (ч.1 ст.15).
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч.15 ст.15).
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.3 ст19).
Відповідно до ч.1 ст.29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Та згідно ч.3 ст.22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Пунктом 1 розділу II Порядку № 893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (пункт 1 розділу V Порядку № 893).
За правилами пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
У своїй практиці Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово висновував, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Як встановлено судом, підставою для призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 , слугувала інформація з приводу того, що 11.01.2025 о 20:18 спільною мобільною групою УГІ та ВРПП Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області було зупинено автомобіль під керуванням позивача, який перебував за кермом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, внаслідок чого відносно нього було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.
У свою чергу, позивач заперечує обставини вживання алкогольних напоїв у той вечір та стверджує, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу суду на порушення порядку складення матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема в частині складення та вручення позивачу направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Надаючи правову оцінку зазначеним доводам сторін, суд має дослідити усі належні, допустимі та достовірні докази, які можуть підтвердити або спростувати твердження учасників судового процесу.
При вирішенні спору судом належить дату оцінку діям позивача з моменту зупинення його транспортного засобу працівниками поліції на предмет того чи такі дії обгрунтовано стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.
В ході розгляду справи судом були досліджені відеозаписи з портативного відеореєстратора заступника начальника ВСР УГІ ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_9 та з мобільного телефона інспектора ВРПП ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_10 із яких судом було встановлено, що о 20:17 год автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений екіпажом спільної мобільної групи УГІ та ОРУП №2 ГУНП під час проведення заходів підтримки, направлених на профілактику правопорушень транспортної дисципліни особовим складом ГУНП в Одеській області. 
Як вбачається із відеозапису 0000000_00000020250111202657_0005 о 22.32 капітаном поліції ОСОБА_10 розпочалася процедура оформлення матеріалів адміністративного правопорушення. 
На відезаписі 0000000_000000202501112023157_0006 зафіксовано, як капітан поліції ОСОБА_10 повідомляє, що від ОСОБА_1 відчутно запах алкоголю та запитує ОСОБА_4 : «Сьогодні вживали алкоголь?», на що останній відповідає: «Да, бутилку пива випив». Надалі капітан поліції ОСОБА_10 пропонує сержанту поліції ОСОБА_11 пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестер «Drager». У свою чергу ОСОБА_6 запитує: «А можна відмовитися?», на що капітан поліції ОСОБА_12 повідомляє: «Так хоть шанс у вас є, допустима норма 0,20». Після цього капітан поліції ОСОБА_10 запитує сержанта поліції ОСОБА_4 : «Відмовляєтеся, або проходете?». На вказане запитання останній відповідає: «Відмовляюсь».
Із вказаного відео вбачається, що капітани поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_12 пропонували сержанту поліції ОСОБА_11 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що останній відмовився як від огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестер «Drager» так і від огляду в медичному закладі. В подальшому капітан поліції ОСОБА_12 запитав: «Відповідальність знаєте за це?». ОСОБА_6 відповів: «Так!». Надалі капітан поліції ОСОБА_10 ознайомив ОСОБА_4 з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та почав заповнювати бланк.
Ці ж обставини зафіксовані також на відео з мобільного телефона «WhatsApp Video 2025-01-11 at 21.52.34».
На відезаписі 0000000_00000020250111210657_0013 зафіксовано як позивач відмовився від надання пояснень та підпису протоколу про адміністративне правопорушення, а на відеозаписі 0000000_00000020250111211200_0014 позивач підтвердив, що договору страхування цивільної відповідальності на автомобіль яким керував не укладав, відмовився від підпису постанови про накладення адміністративного стягнення.
Також на відезаписі 0000000_00000020250111212157_0016 зафіксовано як ОСОБА_1 відмовився від підпису у направленні на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.
Під час розгляду справи судом також були допитані свідки, які дали такі показання:
- Заступник начальника ВСР УГІ ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_12 , пояснив, що був у складі екіпажу спільної мобільної групи, яка 11.01.2025 року зупинила автомобіль під керуванням позивача. Під час спілкування від ОСОБА_13 відчувалось запах алкоголю з ротової порожнини, у зв`язку з чим, його запросили пройти до службового автомобіля та запропонували йому проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у найближчому закладі охорони здоров`я, проте він відмовився від проходження такого огляду. Крім цього позивач повідомив, що того дня він випив пляшку пива, тому від нього явний запах алкоголю був. Водночас під час спілкування було встановлено, що останній не має діючого страхового поліса на автомобіль, яким він керував.
- Інспектор ВРПП ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області капітанів поліції О. Слесаренко пояснив, що був у складі екіпажу спільної мобільної групи, яка 11.01.2025 року зупинила автомобіль під керуванням позивача за порушення правил дорожнього руху, а саме при повороті праворуч водій не ввімкнув показник повороту направо. Пізніше з`ясувалося, що у нього є явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водію на місці зупинки було запропоновано пройти тест на алкоголь за допомогою алкотестера «Драгер», на що водій відмовився. Також було запропоновано в найближчому закладі охорони здоров`я пройти медичний огляд на стан сп`яніння, на що водій також відмовився.
- Інспектор ВРПП ОРУП № 2 ГУНП в області капітанів поліції І. Колісов, пояснив, що приблизно в 20:18 працівниками поліції було помічено автомобіль, який повернув направо без показника повороту. Він і ОСОБА_14 підійшли до водія від якого було чутно запах алкоголю з порожнини рота. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місця зупинки за допомогою тестеру «Драгер» та проїхати до лікарні, на що він відмовився. Ним безпосередньо складалася постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, що полягало у відсутності страхового полісу і не увімкненні показчика повороту.
- Заступник начальника сектору реагування патрульної поліції Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_15 пояснив суду про те, що йому зателефонували та повідомили про зупинку працівниками поліції ОСОБА_1 . Він прибув на місце події. На запитання ОСОБА_1 чи він вживав алкоголь останній промовчав. Від ОСОБА_1 запаху алкоголю він не відчув. У письмових поясненнях, наданих в ході службового розслідування, пояснив, що в той час хворів простудою.
- Інспектор поліції сектору привенції Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_16 пояснив суду, що від знайомого дізнався про те, що ОСОБА_1 зупинили працівники поліції та прийшов на місце події. ОСОБА_1 йому повідомив що з приводу нього складають адміністративні матеріали про керування транспортним засобом у нетверезому стані. Свідок запитав ОСОБА_1 чому він не проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння. Останній відповів, що хвилюється. Згодом ОСОБА_1 почав себе погано почувати і попросив його відвести до лікарні. Він з ОСОБА_1 та знайомив ОСОБА_17 проїхали до лікарні, де ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на алкотестері, який показав нулі. Від ОСОБА_1 свідок запаху алкоголю не відчув. Сам в той вечір вживав алкоголь.
- Старший інспектор сектору кадрового забезпечення Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_18 , надав покази суду, що разом із капітаном поліції ОСОБА_15 прибув на місце події. З ОСОБА_1 не спілкувався, лише привітався, запаху алкоголю не відчув.
- ОСОБА_19 пояснив суду, що йому близько 21.00 год зателефонував ОСОБА_1 та попросив візвезти до лікарні в м. Болград. ОСОБА_1 та ОСОБА_16 зайшли в лікарню, свідок чекав їх в машині. Від ОСОБА_1 запаху алкоголю не відчув.
- ОСОБА_20 , лікар приймального відділення Боградської лікарні, повідомила суду, що вона 11.01.2025 року була черговим лікарем і ОСОБА_1 звернувся за власним бажанням для огляду на стан алкогольного сп`яніння. В 21.55 год ОСОБА_1 був оглянутий свідком на стан алкогольного сп`яніння. За результатом огляду встановлено, що ОСОБА_1 був тверезий. На запитання яким нормативним документом керувалася, проводячи огляд на стан алкогольного сп`яніння, свідок пояснити не змогла.
Також були допитані голова та члени дисциплінарної комісії: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які надали пояснення щодо порядку зібрання матеріалів та проведення службового розслідування.
З досліджених судом в ході розгляду справи відеозаписів та показів свідків судом встановлено, що 11.01.2025 близько 20:18 автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений спільною мобільною групою УГІ та ВРПП Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області та працівниками поліції були виявлені у позивача ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі позивач відмовився, внаслідок чого відносно нього було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Надаючи оцінку показам свідків, в частині наявності в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, суд зазначає, що ряд свідків підтверджують їх наявність, а інша – їх відсутність. Втім, вирішуючи питання обгрунтованості підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби суд враховує те, що позивач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, розуміючи наслідки такої відмови, що не заперечується представником позивача. Відтак, позивач при наявності у працівників поліції об`єктивних сумнівів у стані тверезості позивача не сприяв у встановленні дійсних обставин та стану у якому він керував транспортним засобом. На думку суду, такі дії позивача як працівника поліції, підривають авторитет поліції загалом.
Також щодо позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що полягало у не увімкненні покажчика правого повороту при виконанні повороту праворуч, а також у відсутності полісу обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності. За адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн.
Суд зауважує, що відповідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з вимогами пункту 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пунктів пункт 2.1 «г» та 2.5 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Також, пунктом 9.2 «б» Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Окрім того статтею 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Наведеними положеннями передбачено обов`язок ОСОБА_1 як водія неухильно додержуватися Правил дорожнього руху, в тому числі і в частині використання в ході руху транспортного засобу попереджувальних сигналів, керування транспортним засобом при наявності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також у разі якщо у поліцейського є підстави вважати, що він здійснює керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння - пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або в закладі охороні здоров`я.
Суд погоджується із висновками службового розслідування, що у даному випадку відмова від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, за наявності у водія визначеного законом обов`язку його пройти, призвело до вчинення позивачем дій, що полягають у порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, підривають авторитет Національної поліції України, та можуть мати негативні наслідки через зниження довіри населення до органів поліції, що не відповідає вимогам ст.11 Закону України «Про національну поліцію».
Суд не враховує зауваження представника позивача про порушення працівниками поліції процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме в частині того, що спроба вручення позивачу направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі мала місце після складення протоколу про адміністративне правопорушення. Адже, на думку суду, послідовність дій, яка у даному випадку мала місце не свідчить про правомірність відмови позивача від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі. Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського судом було встановлено, що перед складенням протоколу про адміністративне правопорушення позивач у відповідь на пропозиції працівників поліції, виразив свої чіткі та однозначні відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою пристрою «Драгер» так і у медичному закладі, що і стало підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд критично оцінює твердження представника позивача про те, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі була зумовлена саме порушенням порядку оформленням адміністративних матеріалів або перевищенням повноважень поліцейськими, адже у письмових поясненнях від 17.01.2025, відібраних у позивача в ході службового розслідування, він зазначав, що відмовився від огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі оскільки злякався, що навіть від безалкогольного пива буде показник вищий ніж допустимий законодавством. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння ні під час оформлення адміністративних матеріалів (шляхом зазначення зауважень у протоколі) ні під час надання письмових пояснень не пояснювалася позивачем порушенням порядку оформлення адміністративних матеріалів.
При цьому суд також критично ставиться до пояснень позивача, наданих в ході службового розслідування, що він в той вечір вживав безалкогольне пиво, оскільки про таку обставину не повідомив працівникам поліції при оформленні адміністративних матеріалів та на запитання чи вживав саме алкогольні напої відповів, що випив пляшку пива. Відтак, такі пояснення суд розцінює як спробу уникнути дисциплінарної відповідальності.
Спростованими змістом пояснень Маринова від 17.01.2025 та відеозаписами з нагрудної камери поліцейського вбачається і твердження представника позивача про те, що Позивачу не роз`яснювались права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. У змісті пояснень від 17.01.2025 ОСОБА_1 зазначив, що поліцейські роз`яснили йому права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суд відхиляє як необгрунтовані твердження позивача про недопустимість як доказів відеозаписів з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, оскільки вони є не безперервними та постійно перериваються, а також, чинним законодавством не передбачено можливості проведення відеофіксації поліцейськими на особисті мобільні телефони. З цього приводу суд зауважує, що з досліджених відеозаписів з нагрудної камери вбачається, що кожен наступний відеозапис є продовженням попереднього та на них відображені усі важливі моменти оформлення адміністративних матеріалів, зокрема, підтвердження ОСОБА_1 про вживання алкогольних напоїв, пропозиції працівників патрульної поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі та відмови позивача, які стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Записи з мобільного телефону ідентичні записам з нагрудної камери, оскільки велися одночасно, та підтверджують одні і ті ж обставини.
Щодо посилань представника позивача на безпідставне неврахування дисциплінарною комісією під час службового розслідування висновку щодо результату його медичного огляду, суд зазначає таке.
Із матеріалів службового розслідування, а також із показів свідків вбачається, що 11.01.2025 о 21.45 звернувся до Болградської Центральної районної лікарні із заявою про здійснення його медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За результатами його огляду лікарем приймального відділення ОСОБА_20 о 21.50 год 11.01.2025 був складений Акт медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1, згідно якого заключний діагноз – тверезий.
На підставі акту був складений висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.
Надаючи оцінку Акту та висновку суд зауважує, що відповідно до ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Пунктом 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Згідно з п.6-8 Порядку №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин).
Пунктами 15-17 Інструкції визначено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
З наведених положень вбачається, що водій направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. А огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вказаних вимог вважається недійсним.
Відтак, виходячи із викладеного, судом не враховуються Акт та висновок медичного огляду ОСОБА_1 , оскільки такий проведений з порушенням порядку, визначеного ст. 266 КУпАП.
Виражені представником позивача в позові підозри про те, що дії працівників поліції були спрямовані на досягнення показників виконання плану, - не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Судом встановлено, що ГУ НП в Одеській області 05.06.2023 був прийнятий наказ №1400/12524 Про створення спільних мобільних груп, яким наказано створити спільні мобільні групи у складі поліцейських УГІ ГУНП, ОРУП № 2 ГУНП та УПП для проведення перевірок дотримання службової дисципліни працівниками підрозділів ГУНП, вимог нормативно-правових актів, які регламентують діяльність НПУ, недопущення фактів керування у стані сп`яніння транспортними засобами та порушення Правил дорожнього руху.
Втім, прийняття наказу та його виконання не свідчить про упереджене ставлення до ОСОБА_1 як працівника поліції, зокрема, з огляду на те, що він підтвердив вживання алкогольних напоїв, хоча у разі хибного сприйняття працівниками поліції його стану, як такого що має ознаки алкогольного сп`яніння, позивач міг спростувати такі сумніви результатами оглядів, проведених у передбаченому законом порядку.
Також суд вважає за необхідне надати оцінку доводам представника позивача в частині ухвалення Болградським районним судом Одеської області постанови від 06.06.2025 у справі №497/167/25, якою закрито провадження у справі про притягнення до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності поліцейського не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який в порядку Дисциплінарного статуту відповідач має право застосувати до поліцейського такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, що входить до його компетенції.
У Постанові КАС ВС від 01.08.2025 № 120/566/24 Суд зазначив, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку. Адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами. Притягнення чи не притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності не може бути обумовлено наявністю чи відсутністю складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності. Відсутність факту притягнення поліцейського до адміністративної відповідальності не виключає наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який уповноважена особа у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції. Відповідно, у випадку закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, - це є свідченням відсутності складу адміністративного правопорушення, проте не дисциплінарного проступку. 
У цьому ж контексті слід зауважити, що за правилами частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Однак, за позицією Верховного Суду, звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Для спростування преюдиційних обставин, учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази (подібні за змістом висновки наведено в постановах Верховного Суду від 30 серпня 2022 року у справі №904/1427/21та 22 вересня 2022 року у справі №420/4977/20 та від 29 лютого 2024 року у справі № 420/13121/22).
Відповідно до частини сьомої статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Ураховуючи, що у межах розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності суд не досліджує питань наявності в її діях ознак дисциплінарного проступку, адже, як зазначалося, дисциплінарне провадження має іншу мету, процедуру та правила оцінки дій і матеріалів, то висновки такого суду (його правова оцінка) не є обов`язковими для суду, який розглядає справу щодо оскарження індивідуального акту про притягнення цієї особи до дисциплінарної відповідальності. 
Також суд уважає за доцільне зазначити, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан.
Відповідно до означеного Указу Президента України №64/2022 Міністерство внутрішніх справ України, зокрема в особі Національної поліції України, яка є його структурним підрозділом, зобов`язано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання. Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки навіть поза межами служби.
Разом з тим, особа, яка заступає на службу до органів поліції, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліцейського, якими він не може нехтувати за жодних обставин. 
Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 420/10847/22.
Суд звертає увагу на те, що поліцейський повинен дотримуватись покладених на нього вимог, в тому числі етичного та морального змісту, як в робочий час, так і в час відпочинку, що передбачено вимогами Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Національну поліцію», та уникати вчинення дій, які б могли викликати негативну суспільну думку населення відносно органів поліції та спричинити суспільний резонанс.
З наведеного вбачається спростованим твердження представника позивача про те, що в момент зупинки позивач не виконував своїх безпосередніх службових обов`язків, їхав по особистих справах, не на службовому автомобілі, а отже обставин, що виникли 11.05.2025 раму не мають жодного стосунку до його службових обов`язків, і не можуть слугувати підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.
Відтак, підсумовуючи викладене суд вважає обставини порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, а відтак і вчинення ним дисциплінарного проступку – підтвердженими. Висновки службового розслідування про наявність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності суд вважає обгрунтованими. Судом не встановлено порушення дисциплінарною комісією порядку проведення службового розслідування.
Твердження представника позивача про те, що членами дисциплінарної комісії були вчинені дії з поширення інформації про складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення з метою передачі або публікації такої інформації в соціальних мережах для подальшого використання в якості обгрунтування підстав для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності, - суд оцінює як припущення, які не знайшли свого підтвердження. Свідками та очевидцями події, що мала місце 11.01.2025 за участю ОСОБА_1 буди ряд осіб, від яких могла бути поширена інформація про таку подію. 
Аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення за вчинення зазначеного вище дисциплінарного проступку, суд виходить з того, що підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення. Крім того, Дисциплінарний статут не визначає чіткої послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Верховний Суд у поставові від 22.01.2026 у справі № 400/15674/23 зазначив, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі №826/4681/18, від 28.10.2021 у справі №520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі №160/12290/20 та ін.).
Не менш важливим аспектом оцінки обґрунтованості звільнення позивача зі служби в поліції є з`ясування співмірності цього виду дисциплінарного стягнення тим порушенням, які стали для цього підставою, що, безумовно, також підлягає судовому контролю і не становить втручання у дискрецію відповідача.
Оцінюючи встановлені судом обставини цієї справи та враховуючи характер допущеного порушення, а також враховуючи, що подібні випадки негативно впливають на імідж поліції, підривають віру громадян у спроможність поліції на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю, принижують їх авторитет, суд дійшов висновку, що дії сержанта поліції ОСОБА_1 свідчать про грубе порушення службової дисципліни, а обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є пропорційним, співмірним та обґрунтованим.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують. Позивачем не надано достатніх доказів, на підставі яких можна було би зробити висновок про неправомірність висновку службового розслідування, а отже і про протиправність оскаржуваних наказів.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, дослідивши встановлені обставини справи, надані сторонами докази та доводи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за результатами розгляду справи відповідачем доведено правомірність п. 1 Наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.01.2025 року № 239 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, та Наказу Головного управління Національної поліції в Одеської області № 142 о/с від 04.02.2025 року «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вказаних наказів є необгрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія сектору логістики Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню як похідні, у зв`язку із відмовою у задоволенні основних вимог.
Відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Судові витрати не розподіляються.
На підставі вкладеного, керуючись ст. ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Залишити без задоволення позов ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Одеській області, код ЄДРПОУ 40108740, адреса: вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА