Справа № 465/893/26 
Провадження 2/465/2685/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
03.04.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Баран О.І.,
з участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного провадження цивільну справу: 
позивач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),
предмет позову: припинення стягнення аліментів у зв`язку з усиновленням,

в с т а н о в и в:
3 лютого 2026 року представник позивач, адвокат Мороз Інна Іванівна, звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить суд припинити виконання судового рішення від 06.07.2021 у справі №465/2434/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в сумі 2500,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання законної сили рішенням суду від 08.12.2025 у справі № 465/7390/25, про усиновлення.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Аргументи позивача
В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 (26.08.2016 – ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06.07.2021 ухвалено стягувати з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , в сумі 2500,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 06.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08.12.2025 у справі №465/7390/25, за добровільною згодою позивача, усиновлювачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із внесенням відповідних змін до актового запису про народження. Тому, з моменту усиновлення правові підстави для стягнення аліментів відсутні.
Позиція відповідача 
Відповідач вимоги позову визнала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі. При розподілі судових витрат просила врахувати її позицію щодо визнання позову до початку розгляду справи. 
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.
24 лютого 2026 року на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову.
У судове засідання, призначене на 03.04.2026 учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. 
Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06.07.2021 у справі №465/2434/21 (2/465/2449/21) постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в сумі 2500,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 06.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Указане рішення набрало законної сили 06.08.2021 та видано виконавчий лист.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08.12.2025 у справі № 465/7390/25 (провадження 2-о/465/304/25) усиновлювачем малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_3 ), із внесенням відповідних змін до актового запису № 82 від 19.03.2020, складеного Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ) та виключенням запису про батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зазначенням батька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зміною прізвища та по – батькові дитини.
Фактичні обставини справи, встановлені судом у справі № 465/7390/25:
У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 19.03.2020 Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_3 .
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08.07.2021 у цивільній справі №465/1836/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26.08.2016 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 09.08.2021.
9 вересня 2022 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 , відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2022, про що складено актовий запис №634.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.12.2025 у справі № 465/7390/25 (провадження 2-о/465/304/25) набрало законної сили 09.01.2026.
Оцінка судом
Відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. 
Відповідно до ч. 2 ст. 232 СК України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права й обов`язки між усиновленою особою та усиновлювачем і його родичами за походженням.
Частинами 4, 5 ст. 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права й накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача в такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.
Таким чином, усиновлення є юридичним фактом, внаслідок якого виникають, змінюються та припиняються правовідносини. 
Так, після здійснення усиновлення виникає новий комплекс правовідносин, прав та обов`язків між суб`єктами цих правовідносин. Внаслідок факту усиновлення виникають відносини не тільки між усиновлювачем та особою, яку усиновляють, але й з іншими членами сім`ї та родичами усиновлювача. Окрім цього, внаслідок усиновлення припиняється правовий зв`язок (а відповідно й правовідносини) між батьками та особою, яка усиновлена.
Аналіз наведеного дає підстави для висновків, що усиновлення, як юридичний факт змінює суб`єктний склад батьківських правовідносин - батьки усиновленої особи перестають бути суб`єктами батьківських прав та обов`язків, і, водночас, між усиновлювачем та усиновленим встановлюються правові зв`язки, які існують між батьками та дітьми, тому усиновителі зобов`язані утримувати усиновлених за правилами, установленими ст. 180 СК України.
У постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 522/5039/21 Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття».
Частиною 2 статті 188 СК України визначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Відповідно до ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.12.2025 у справі № 465/7390/25 (провадження 2-о/465/304/25), про усиновлення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , набрало законної сили 09.01.2026.
Таким чином, з моменту здійснення усиновлення припинено особисті та майнові права і обов`язки позивача.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
У постанові від 09.09.2020 у справі № 572/2515/15-ц Верховний Суд вказав, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».
Отже, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 588/1311/17.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Отже особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, має право порушувати перед судом питання про припинення такого обов`язку.
При цьому зазначена правова норма не містить чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому мають бути враховані будь-які обставини, що мають значення для наявності в особи обов`язку утримувати дитину у спосіб сплати аліментів - ВС постанова від 15.05.2019 справа №511/219/18.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач послався на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, а саме на те, що судовим рішенням його виключено з актового запису про народження дитини з відомостей про нього як батька дитини.
Оскільки по результатам розгляду цієї справи встановлено, що позивач не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно, обов`язок по сплаті на утримання цієї дитини аліментів, передбачений відповідним судовим рішенням, є припиненим.
Отже, належним способом захисту прав та інтересів позивача є вимога про його звільнення від сплати аліментів, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 21.07.2021 у справі №477/1165/20.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1 351,20 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» №1562437831 (а.с. 1), який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 18).
Тобто позивач переплатив 20,00 грн (1 351,20 – 1 331,20) судового збору. Тому за клопотанням має право повернути ці суми згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір». На час розгляду справи у суді такого клопотання не було.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача.
Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
З огляду на те, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, відтак суд дійшов висновку повернути позивачу з державного бюджету 665,60 грн (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову), та на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 665,60 грн судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову).
На підставі ст. 180, 188, 225, 232 СК України, керуючись ст. 7, 13, 77-82, 89, 141, 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:
Позов про припинення стягнення аліментів у зв`язку з усиновленням, - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі виконавчого листа, виданого Франківським районним судом м. Львова, згідно з рішенням від 06.07.2021 у справі №465/2434/21, з моменту набрання рішенням законної сили, тобто з 09.01.2026.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, що становить 50% судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.
Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, що становить 50% судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви сплаченого судового збору, відповідно до квитанції АТ «Укрпошта» №1562437831. 
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Повний текст рішення складено 03.04.2026.

Суддя: Баран О.І.