Справа №676/249/26
Номер провадження 2-а/676/32/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2026 року м. Кам`янець - Подільський 
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді  Бондара О.О.
за участю секретаря судового засідання  Коротун В.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, - 
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови.
В обґрунтування заяви вказує, що 01 грудня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно ОСОБА_1 складено постанову № 5958 про адміністративне правопорушення за частиною З статті 210-1 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.. Причиною, як зазначено в Постанові, є той факт, що ОСОБА_1 будучи раніше визнаним обмежено придатним до 05.06.2025 року не пройшов повторний медичний огляд, чим порушив, зокрема, вимоги п. 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Позивач вважає цю постанову такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. 
У зв`язку із чим Позивач просить поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП № 5958 від 01 грудня 2025 року, визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 5958 від 01 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник подав заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить скасувати вищевказану постанову.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явилася, 04 березня 2026 року подала до суду відзив, зі змісту якого вбачається, що 22.11.2025 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 під час дії особливого періоду було встановлено, що громадянин України віком від 25 до 60 років ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21 березня 2024 року № 3621-IX (не будучи визнаним в установленому порядку особою з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом до 5 червня 2025 року не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим не виконав вимоги пункт 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21 березня 2024 року № 3621-IX де зазначено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, тобто він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
22.11.2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) було здійснено перевірку позивача щодо вчинення порушень за ч. 3 ст. 210 та ч. 3 ст 210-1 КУпАП та було виявлене дане правопорушення, у зв`язку з чим, складено протокол № 5958 від 22.11.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 . Позивач копію протоколу отримав, про що він особисто поставив підпис в протоколі, також підписався про ознайомлення зі ст. 63 КУ, ст. 268 КУпАП, ст. 279-9 КУпАП що розгляд справи про вчинене ним адміністративного правопорушення відбудеться в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 годині 30 хвилин 01 грудня 2025 року.
01.12.2025 на підставі інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВтаР): облікової картки (відомості про медичний огляд, п. 34), інформації про виявлення адміністративного порушення та початок розшуку, результати проходження ВЛК та протоколу від 22.11.2025, рапортом було доведено вину особи, наявність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно наданих доказів встановлено що ОСОБА_1 був 16.05.1986 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21 березня 2024 року № 3621-IX (не будучи визнаним в установленому порядку особою з інвалідністю). Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є відомості та інформація з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У зв`язку із чим вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, тому просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.
Судом встановлено, що 01 грудня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову № 5958 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Згідно постанови №5958 по справі про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2025 року вбачається, що 21 листопада 2025 року о 08 год. 15 хв. у ІНФОРМАЦІЯ_1 під час дії особливого періоду було встановлено через єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що військовозобов`язаний ОСОБА_1 будучи до 04 травня 2024 року визнаним обмежено придатним до військової служби, з 04.05.2024 року по 05.06.2025 року самостійно не звернувся до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду та не пройшов повторний медичний огляд, з метою призначення придатності до військової служби , чим порушив вимоги пункту 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21 березня 2024 року № 3621-IX, тобто він ічиним адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Як вбачається з позовної заяви, що відповідно до інформації, що міститься у військовому квитку з відміткою Позивач виключений з військового обліку Буринським РВК сумської області 09.06.2006 року на підставі п.2.3 Наказу Міністерства оборони України № 342.
21 листопада 2025 року о 06 год. 15 хв. позивач приїхав з Києва до Луцька потягом по особистих справах, на території залізничного вокзалу о 6.30 до нього підійшли особи у військовому, які представились військовослужбовцями ТЦК, попросили пред?явити військово-обліковий документ, він пред?явив військовий виток з відміткою про виключення з військового обліку 09.06.2006 року на підставі п.2.3 Наказу Міністерства оборони України № 342. Працівник поліції повідомив, що в розшуку Позивач не перебуває, військовослужбовці попросили проїхати з ними до ТЦК, там йому випишуть повістку для проходження ВЛК за місцем проживання і відпустять. Пояснили, що за місцем проживання має явитись у ТЦК та СП, оскільки інформація у військовому квитку не співпадає з інформацією в АІТС «Оберіг». В приміщенні ТЦК та СП Позивачу повідомили, що він зобов?язаний пройти огляд ВЛК в них. ОСОБА_3 відмовився від проходження ВЛК, оскільки він виключений з військового обліку та не є військовозобов?язаним, але повідомив, що якщо виключені з обліку зобов?язані підтверджувати свою непридатність до військової служби, виписати йому повістку і він це зробить за місцем реєстрації в ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки медичні документи, що характеризують його стан здоров?я знаходяться вдома. Йому повідомили, що він буде знаходитись в приміщенні ТЦК та СП до того часу, поки не пройде ВЛК. При завантаженні мобільного додатку РЕЗЕРВ+ ОСОБА_1 виявив, що перебуває на військовому обліку як військовозобов?язаний в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Шацьк) у Волинській області, хоча в Ковелі та Шацьку ніколи не був. В подальшому позивач викликав поліцію та подавав заяви про вчинення злочину працівниками ТЦК також звертався до військової служби правопорядку. З приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача відпустили 21.11.2025 року після складання протоколу про адміністративне правопорушення та медичного огляду ВЛК, який він відмовився проходити.
Відповідно до приписів Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 (далі Положення 402), повторно оглядаються військово лікарською комісією військових комісаріатів призовники, військовозобов?язані та резервісти, а Позивач до цих категорій не відноситься, оскільки ще 09.06.2006 виключений з військового обліку.
За інформацією наданою ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідь на заяву щодо оновлення інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів «Оберіг» Позивача було зараховано на військовий облік 09.08.2025 року тобто після 05.06.2025 року.
Оскільки ОСОБА_1 до 09.08.2025 року був саме виключений з військового обліку підстав самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду в нього не було.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.
За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Тобто, диспозиція ст. 210-1 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог Закону України від 12.02.2025 року №4235-ІХ «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», абз.4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12.02.2025 № 4235-IX Пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" (Відомості Верховної Ради України, 2024 р., № 22, ст. 196) викладено в такій редакції:
"2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду".
Системний аналіз цитованих норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю).
Тобто обов`язковою умовою для того, щоб стверджувати про наявність у громадянина України віком від 25 до 60 років обов`язку щодо повторного проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) є наявність у такої особи попереднього висновку ВЛК, якою особу визнано обмежено придатною до військової служби, і такий висновок повинен бути складений до 12 травня 2025 року.
За відсутності цієї обставини, проходження ВЛК регулюється абз. 2 п. 69 Постанови Кабінету міністрів України № 560 від 16.05.2024, відповідно до якого особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
Згідно з п. 74 Постанови № 560 військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Відповідно до абз. 4 частини 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Системний аналіз цитованих норм дає підстави стверджувати, що громадяни України, які не були визнані обмежено придатними до військової служби до 04 травня 2024 року (дата набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" (Відомості Верховної Ради України, 2024 р., № 22, ст. 196), зобов`язані пройти військово-лікарську комісію виключно на підставі направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, виданого за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та сформованого відповідно до пункту 74-1 Постанови № 560.
Відтак ОСОБА_1 не порушив і не міг порушити вимоги цього закону, що спростовує зазначені у постанові твердження.
При цьому, порушення Позивачем обов`язку, передбаченого абз. 4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», можливе виключно у разі не проходження ним військово-лікарської комісії у разі наявності відповідного направлення на ВЛК для проходження медичного огляду, виданого за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та сформованого відповідно до пункту 74-1 Постанови № 560.
Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав доказів того, що ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію на підставі рішення керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки було видано направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване відповідно до пункту 74-1 Постанови № 560.
Таким чином, відповідач не надав доказів порушення позивачем вимог Закону України від 12.02.2025 року №4235-ІХ «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», абз.4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 210 -1 ч. 2, 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 КАС України, суд -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Скасувати постанову № 5958 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполтовника ОСОБА_4 від 01 грудня 2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 665 гривень 60 коп. 
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного рішення в порядку встановленому ст.ст. 295-297 КАС України.
Рішення набирає законної сили у строк та порядок визначений ст. 255 КАС України.
Суддя Кам`янець-Подільського 
міськрайонного суду      Бондар О.О.