Справа № 604/211/26
Провадження № 2-о/604/16/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року селище Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Сташківа Н.Б.
за участі секретаря судового засідання Крупи А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську Тернопільської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вище професійне училище №92 м. Сєвєродонецька, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2026 року представник заявник ОСОБА_1 – адвокат Драус О.О. звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності атестату №5636 від 17 липня 1982 року про закінчення професійно-технічного училища №92 м. Сєвєродонецьк Ворошиловградської області за професією повар четвертого розряду заявниці ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що досягнувши пенсійного віку заявниця ОСОБА_1 звернулась до відділу Головного управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії за віком. Однак під час проведення розрахунку стажу для обчислення розміру пенсії, виявлено що у атестаті заявника її прізвища записано як « ОСОБА_2 », що не відповідає запису у інших правовстановлюючих документах, що посвідчують її особу, де її прізвище зазначено як ОСОБА_3 , у зв`язку із чим до страхового стажу неможливо зарахувати періоди навчання з 1980 по 1982 рік. В позасудовому порядку заявник не може вирішити дане питання, оскільки навчальний заклад який видав атестат знаходиться на тимчасово окупованій території України, а також зміни свою назву, у зв`язку з вищевикладеним, заявник змушена звернутися до суду, оскільки встановлення даних фактів необхідне для оформлення пенсії за віком.
Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02 березня 2026 року було відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Розгляд справи постановлено проводити за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено дату судового засідання.
Заявник та її представник в призначене судове засідання не з`явились, представник заявника подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та без участі заявника
Представник заінтересованої особи Вищого професійного училища №92 м. Сєвєродонецька в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої на підставі наказу МОН України №386 від 17 травня 2001 року ПТУ №92 м. Сєвєродонецька реорганізовано у Вище професійне училище №92 м. Сєвєродонецька. Адміністрація ВПУ №92 м. Сєвєродонецька підтверджує факт належності правовстановлюючого документа, а саме атестату № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) виданого професійно-технічним училищем №92 м. Сєвєродонецька Ворошиловградської області ІНФОРМАЦІЯ_1 за професією «Кухар» четвертого розряду.
Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила залишити заяву без розгляду, оскільки із заявлених вимог вбачається спір про право на отримання пенсії.
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 жовтня 1965 року, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Полупанівка Підволочиського району Тернопільської області. Батьками ОСОБА_4 вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно копії свідоцтва про восьмирічну освіту серії НОМЕР_3 виданого 11 червня 1980 року, ОСОБА_4 1965 року народження навчалась в Полупанівській восьмирічній школі Підволочиського району Тернопільської області.
З копії атестату №5636 виданого 17 липня 1982 року, який складено російською і українською мовою, вбачається що даний атестат видано на ім`я ОСОБА_7 (російською мовою вкзано, щ о атестат видано « ОСОБА_4 »), про те що вона 01 вересня 1980 року вступила і 17 липня 1982 року закінчила професійно-технічне училище №92 м. Северодонецька Ворошиловградської області зі строком навчання 2 роки за професію кухар четвертого розряду.
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 06 червня 1987 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 уклали шлюб 06 червня 1987 року. Після укладення шлюбу прізвище дружини було змінено на ОСОБА_9 .
З копії трудової книжки серії НОМЕР_5 , заповненої 24 травня 1984 року (яка складена та заповнена російською мовою), вбачається, що дана трудова книжка видана на ім`я ОСОБА_1 , при цьому прізвище « ОСОБА_9 » написано вище над закресленим прізвищем « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також згідно вкладення в трудову книжку колгоспника серії * НОМЕР_6 заповненої 11 лютого 1989 року, ПІБ заявника вказано як ОСОБА_1 .
З паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 виданого 19 січня 2000 року, вбачається, що такий виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч.1 ст.315 ЦПК і не є вичерпним.
Так, відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Із змісту атестату про встановлення факту належності якого заявник звернувся до суду з відповідною заявою, та наданих заявником письмових доказів вбачається, що вказані в копії даного атестату відомості прізвища заявника було записано як « ОСОБА_2 », що не відповідає даним, зазначених в належних їй свідоцтві про народження та інших документах, станом на час видачі такого атестата, внаслідок чого суд приходить до висновку про належність заявнику вказаного вище атестата.
Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявнику вищевказаної архівної довідки судом під час розгляду справи встановлено не було.
Окрім того, суд вважає, що спір про право між заявником та Головним управлінням Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії відсутній, оскільки в даному випадку вирішується питання лише про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа, що підтверджує страховий стаж, оскільки прізвище, ім`я та по батькові, які зазначені у вищевказаному документі (атестаті), не збігаються з прізвищем, ім`ям та по батькові особи за іншими документами.
Судом приймається до уваги, що норми ст.ст. 15, 16 ЦК України не містять посилань на обмеження захисту в суді цивільного права чи інтересу у спосіб, що встановлений законом. В даному випадку у спосіб, встановлений п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.
На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява ОСОБА_1 , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення заявлених вимог.
Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Згідно роз`яснень п.18 Постанови №5 від 31 березня 1995 року при постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди повинні мати на увазі, що відповідно до особливостей окремого провадження правила про розподіл судових витрат у цих справах не застосовуються.
З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником судового збору, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст.263-265, 293, 352, 354, 315, 316, 318, 319 ЦПК України Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Вище професійне училище №92 м. Сєвєродонецька, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що атестат № НОМЕР_1 від 17 липня 1982 року про закінчення професійно-технічного училища №92 м. Северодонецька Ворошиловградської області за професією кухар четвертого розряду належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Б. Сташків