Справа №461/3405/25
Провадження №3/461/1/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року           м.Львів
Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., за участю секретаря судового засідання Штогрина В.-Н.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно, - 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 309045 від 22.04.2025 ОСОБА_1 22.04.2025 року о 22 год. 09 хв. в м. Львів по вул. Генерала Тарнавського 118А, керував транспортним засобом Audi A6 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Захисник Жиравецький Т.М. в судовому засіданні зазначив наступне. В цій ситуації відсутній суб`єкт інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки матеріали нагрудних відеокамер працівників поліції не містять фіксації того, що саме ОСОБА_1 керує транспортним засобом. Крім цього наголошує, що пояснення свідків, наявні в матеріалах справи, містять у собі лише згадку про «двох чоловіків», які перебували в автомобілі Audi A6 н.з. НОМЕР_1 , однак жодне із них не містить вказівку на те, що саме ОСОБА_1 свідки бачили за кермом автомобіля, як і не містить причин чи ознак за якими свідки впізнали саме ОСОБА_1 як водія транспортного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до вимог п. 2.9«а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП, диспозиція частини першої якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до приписів ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Склад адміністративного правопорушення повинен підтверджуватися відповідними доказами, якими за ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, під час оцінки доказів застосовуються презумпція невинуватості за ст. 62 Конституції України, згідно з якою обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Також застосовується принцип доведення «поза розумним сумнівом». У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив свою позицію, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обгрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може поясною сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом. Згідно абзацу 3, 4 п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Суд у судовому засіданні дослідив матеріали відеозапису з нагрудних камер поліцейських й зазначає, що з таких не вбачається руху транспортного засобу Audi A6 н.з. НОМЕР_1 , а також не зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем о 22 год. 09 хв. в м. Львів по вул. Генерала Тарнавського 118А. Навпаки, відеофіксація розпочалась о 22 год. 23 хв. з того моменту, як працівники поліції підходять до прибудинкової території, де припарковано автомобілі, зокрема й Audi A6 н.з. НОМЕР_1 . За наведених міркувань суд критично оцінює наявну у матеріалах справи Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4560620 від 22.04.2025, оскільки така не стосується порушення ПДР в частині керування транспортним засобом, а натомість стосується непред`явлення водійського посвідчення на вимогу працівника поліції. Крім цього п. 7 цієї Постанови («до постанови додаються») не містить жодної згадки матеріалів, на яких ґрунтується висновок працівників поліції про порушення Правил дорожнього руху. Більше того, із відеозапису «clip-0» (диск №1) на 02 хв. 24 с. вбачається, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського відповідає, що він «взагалі не їхав», а в той час перебуває поряд із припаркованим автомобілем. Із дослідженого відеозапису «clip-1» (диск №1) на 03 хв. 25 с. вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідає: «чому я маю проходити огляд… я не керував». Суд критично оцінює заперечення ОСОБА_1 й зазначає, що на відеозаписах нагрудних камер поліцейських також зафіксовано присутність інших осіб – мешканців навколишніх будинків («clip-0» (диск №1); «clip-14» (диск №2)), які повідомили, що це вони викликали поліцію, оскільки на прибудинковій території перебували невідомі особи, які керували двома транспортними засобами й спричинили ДТП. В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , який повідомив, що 22.04.2025 «близько 22 год.» його дружина повідомила йому, що «у дворі хтось сигналить та ганяє на автомобілі», й після того як він почув «звук як при ДТП», «вибіг на вулицю і побачив у дворі автомобіль Volkswagen НОМЕР_2 в якого «дуже гучно працював вентилятор радіатора». Зі слів свідка, що у сусідньому авто сиділо «двоє мужчин» та жінка на задньому сидінні. На запитання свідка чи автомобіль Volkswagen НОМЕР_2 належить їм, останні відповіли, що не знають. У судовому засіданні 05.09.2025 свідок ОСОБА_2 додатково пояснив, що «не був очевидцем події», «підійшов вже пізніше коли всі сперечалися», бачив «якусь людину за кермом», оскільки «вже було темно, горів ліхтар, але слабо освітлював»; однак не бачив щоб конкретно « ОСОБА_1 був за кермом». Додатково також зазначив, що в своїх письмових поясненнях «давав інші пояснення, оскільки присутні люди сказали, що бачили таке, але сам особисто не бачив ОСОБА_1 за кермом автомобіля і не бачив його відмову від проходження огляду». В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , який повідомив, що був свідком як на прибудинковій території будинків за адресою Тарнавського 118, 118А, 114 заднім ходом рухався автомобіль Volkswagen. Після цього він почув «декілька ударів у подвір`ї біля сміттєвого майданчика». Надалі він підійшов до автомобіля Audi A6 н.з. НОМЕР_1 в якому перебувало «також два чоловіка», які «намагалився втекти». У судовому засіданні 05.09.2025 свідок ОСОБА_3 пояснив, що «не бачив як рухався автомобіль Audi», бачив лише «двох чоловіків, які сиділи в припаркованому автомобілі Audi. ОСОБА_4 не був у ньому ввімкнений». З ОСОБА_1 особисто не знайомий, не може точно стверджувати, що останній «сидів за кермом Audi». У судовому засіданні 29.09.2025 свідок ОСОБА_5 (згаданий у гр. 9 Протоколу) повідомив, що «раніше не знайомий з ОСОБА_1 », «не бачив як рухався автомобіль», а коли підійшов до автомобілю Audi, то побачив, що «машина була заглушена» й «не бачив взагалі нікого за кермом». Крім цього свідок повідомив, що «не чув, щоб поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння» й що сусіди сказали розписатися йому в протоколі. Таким чином, докази, наявні у матеріалах справи не можуть поза розумним сумнівом підтверджувати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6 н.з. НОМЕР_1 . Як з`ясував суд, матеріали нагрудних відеокамер на зафіксували переміщення цього транспортного засобу й особи, яка була за кермом цього транспортного засобу. Більше того, допитані в цій справі свідки так само підтвердили, що не бачили переміщення цього транспортного засобу. Навпаки, свідки послідовно стверджують, що бачили двох чоловіків які перебували в салоні нерухомого транспортного засобу Audi A6 н.з. НОМЕР_1 , при цьому жоден із свідків не підтвердив, що точно бачив саме конкретного чоловіка (зокрема ОСОБА_1 ) за кермом автомобіля Audi. Враховуючи наведене суд підсумовує, що відповідно ст. ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Керуючись ст.ст.7, 247, 251, 283, 285 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України. 
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя В.Є. Радченко