Справа №690/776/25
Провадження №2/690/38/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року   Багачевський міський суд Черкаської області
у складі: головуючого – судді Вахнової Л.А., 
за участю секретаря судового засідання Вельган А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Багачеве Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся 10.11.2025 до суду з позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором № 2912985 від 16.11.2019 року в загальній сумі 26 450,00 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 16.11.2019 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання кредиту №2912985, на підставі якого відповідачу надані кредитні кошти в сумі 5 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість. 10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу №АК-10/06/2025. 07.07.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» було укладено Договір факторингу № ДФ-07072025, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» на загальну суму заборгованості 26 450 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 21 450 грн заборгованість за процентами.
Ухвалою судді Багачевського міського суду Черкаської області від 19.11.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Ухвалою суду від 12.01.2026 задоволено клопотання представника позивача та витребувано письмові докази, які містять банківську таємницю. 
На виконання ухвали суду 29.01.2026 від АТ КБ «Приватбанк» надійшли витребувані судом письмові докази. 
Від представника відповідача, адвоката Василенко Т.В., 28.01.2026 до суду надійшов відзив, в якому позовні вимоги визнали в частині тіла кредиту – 5000 грн, а у стягнення нарахованих відсотків просили відмовити, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування. 
У відповіді на відзив, сформованій 30.01.2026, представник позивача зазначив, що згідно умов кредитного договору діяли базовий в період з 16.11.2019 по 16.12.2019 (1,7% за один день користування) та спеціальний в період з 17.12.2019 по 13.06.2019 (3% за один день користування) періоди нарахування процентів за користування кредитними коштами. Сторонами цього кредитного договору в п. 3.1 погоджено, що строк дії договору встановлюється з дати укладення до кінцевої дати виконання договору – 13.06.2020. згідно розрахунку відсотки нараховані саме за строк дії кредитного договору. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
16.11.2019 р. між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі Договір про надання кредиту № 2912985, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Згідно умов вищевказаного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000 грн., зі строком користування кредитом до 13.06.2020 р. Базова кредитна ставка за період з 16.11.2019 до 16.12.2019 - 1,7% за один день користування кредитом, та в період з 16.11.2019 до 16.12.2019 визначено спеціальну кредитну ставку – 3% за один день користування кредитом. (п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 1.7.2,1.7.3 Договору).
16.11.2019 р. згідно договору № 2912985 відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 5000 грн. шляхом їх перерахування позичальником на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 26.09.2025р.
Із відповіді АТ КБ "Приват Банк" від 05.02.2026 року вбачається, що платіжну картку № НОМЕР_1 банком емітовано на ім`я ОСОБА_1 , на яку 16.11.2019 було зараховано грошові кошти в сумі 5 000 грн.
10.06.2025 р. між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» був укладений Договір відступлення прав вимоги №АК-10/06/2025 (далі Договір відступлення) згідно умов якого ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» відступило ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» право грошової вимоги, яке належить ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», до складу якого входять і права кредитора за Договором про надання кредиту № 2912985 від 16.11.2019 року, укладеним із ОСОБА_1 .
07.07.2025р. між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» був укладений Договір відступлення прав вимоги №ДФ-07072025 (далі Договір відступлення), згідно умов якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» право грошової вимоги, яке належить ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС», до складу якого входять і права кредитора за Договором про надання кредиту № 2912985 від 16.11.2019 року, укладеним із ОСОБА_1 . 
Згідно розрахунку заборгованості за період з 16.11.2019 по 13.06.2020 відповідач на виконання своїх зобов`язань грошові кошти на погашення заборгованості не вносив, загальна заборгованість за Договором про надання кредиту № 2912985 від 16.11.2019 року склала суму 34550 грн, з яких тіло кредиту – 5000 грн та нараховані відсотки – 29550 грн. 
Відповідно до витягу з реєстрів боржників (додатки до договорів факторингу №АК-10/06/2025 від 10.06.2025, №ДФ-07072025 від 07.07.2025) відступлено право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 2912985 від 16.11.2019 року в загальній сумі 26 450,00 грн., з яких тіло кредиту – 5000 грн та нараховані відсотки – 21450 грн
Позивач просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № 2912985 від 16.11.2019 року в загальній сумі 26 450,00 грн., з яких тіло кредиту – 5000 грн та нараховані відсотки – 21450 грн
Оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав в добровільному порядку, тому наявні підстави для задоволення вимог позивача.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК).
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Пунктом 1 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За матеріалами справи судом встановлено, що між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит № 2912985 від 16.11.2019, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 556419. На підставі такого договору відповідачем 16.11.2019 р. на належну йому платіжну картку були отримані кредитні кошти в розмірі 5000 грн., які він зобов`язувався повернути зі сплатою процентів за кожен день користування позикою, але в порушення умов договору не зробив цього.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі про надання кредиту № 2912985 від 16.11.2019 року і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого за ним обчислюється заборгованість за вищевказаним договором про споживчий кредит в загальному розмірі 26450 грн., з яких: 5 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 21 450 грн заборгованість за процентами, право вимоги за якими перейшло до позивача згідно договорів факторингу №АК-10/06/25 від 10.06.2025 та №ДФ-07072025 від 07.07.2025.
Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору про надання кредиту відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув і після відступлення права грошової вимоги не здійснював жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими.
При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин.
Посилання відповідача у відзиві на недопустимість нарахування процентів після закінчення строку кредитування, а також щодо звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) спростовується розрахунком заборгованості, та не є предметом розгляду в цій справі. 
Позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Враховуючи предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 6000,00 гривень на професійну правничу допомогу, що є співмірним із наданим обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» загальну заборгованість за кредитним договором № 2912985 від 16.11.2019 р. в розмірі 26 450 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн, а всього стягнути суму: 34 872 (тридцять чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривень 40 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, яком повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.
Сторони:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», ЄДРПОУ 43657029, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя     Л.А. Вахнова