Справа № 445/2289/25
Провадження № 1-кп/445/181/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участі прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 

обвинуваченого ОСОБА_5 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні ч.5 ст.407 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42024041330000092 від 27.01.2024 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Острівчик-Пильний, Буського району Львівської області, українеця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за призовом під час мобілізації,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 у період з 31.08.2023 по 06.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання», у період з 06.09.2023 по 14.09.2923 на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 (військовий мобільний шпиталь) та у період з 14.09.2023 по 30.09.2023 в Реабілітаційному центрі ТОВ «Санаторій «Сонячний», що за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Вербки, вул. Лісова, 3.
Однак, солдат ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127-133, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командування, 01.10.2023 не з`явився з Реабілітаційного центру ТОВ «Санаторій «Сонячний» вчасно на службу без поважних причин у військову частину НОМЕР_1 , що дислокувалась в АДРЕСА_2 , та перебував поза межами місця служби тривалістю понад три доби, до моменту повідомлення 07.08.2025 працівників Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про своє місце перебування та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим припинив протиправну діяльність щодо ухилення від військової служби.
Такими своїми діяннями, військовослужбовець ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся та дав покази аналогічні як викладено в обвинуваченні. Просить його суворо не карати та застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України.
Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суворо не карати ОСОБА_5 , та застосувати до нього вимоги ст. 69 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним повністю у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, фактичні обставини якого не оспорюються учасниками судового розгляду і вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно самовільного залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Таким чином, суд впевнившись у правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України є правильною, так як ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд виходить зі загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та дані про особу обвинуваченого, який згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться.
Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
На підставі вищенаведеного, проаналізувавши представлені прокурором матеріали, враховуючи особу обвинуваченого, а тому суд вважає, що йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України з урахуванням вимог ст. 4 та 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
У зв`язку із призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою останньому до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін для забезпечення виконання вироку.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Початок відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання, а саме: 01.04.2026.
Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 116480,00 грн. залишити в силі до набрання вироку законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. В разі подачі апеляційної скарги, вирок набирає законної сили одразу після прийняття апеляційним судом рішення по суті апеляційної скарги.
На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду можна отримати одразу після його проголошення. Особам які були відсутні під час проголошення вироку, копія вироку буде скерована одразу після його проголошення.

Суддя          ОСОБА_1