Справа № 127/5076/26 
Провадження № 33/801/409/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В., 
розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 і його захисника – адвоката Ільніцького Ігоря Івановича, 
апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 588145, який складено 10 лютого 2026 року о 18 год 47 хв, - водій ОСОБА_1 10 лютого 2026 року о 16.40 год по вул. Батозька, 2У в м. Вінниці керував автомобілем марки Opel Combo, днз НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП ВОКПЛ ім. О. І. Ющенка ВОР в присутності лікаря нарколога, результат позитивний 0,24 та 0,22 проміле, висновок – 0096. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2026 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 665,60 грн.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано, що він з 2018 року хворіє на астму та приймає «Сальбутамол». Зазначений препарат маючи наявність етанолу 96% у складі здатен впливати на показники приладу «Драгер», що вбачається із відповіді ДП «Український медичний центр сертифікації» МОЗ України. ОСОБА_1 зазначає, що не заперечує показників приладу драгер, проте наполягає на тому що вони спричинені безпосередньо через наявність в «Сальбутамолі» етанолу 96%. Отже даний алкоголь потрапив в організм не з його вини, а будучи у складі медичного препарату.
Правопорушник вважає, що суд першої інстанції не врахував того, що за аналогічних обставин суд апеляційної інстанції закрив провадження у справі щодо нього в 2019 році. Зазначає, що незрозумілим залишається спростування судом посилань на судову практику з питань закриття справ з мотивів вживання препарату «Сальбутамол», котра вочевидь підлягає застосуванню у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивних тверджень правопорушника щодо відсутності підстав для проходження огляду на стан сп`яніння, а також критики змісту постанови суду першої інстанції.
У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисник – адвокат Ільніцький І. І. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити. 
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:
- протоколом серії ЕПР1 № 588145 від 10 лютого 2026 року, згідно якого водій ОСОБА_1 10 лютого 2026 року о 16.40 год по вул. Батозька, 2У в м. Вінниці керував автомобілем марки Opel Combo, днз НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП ВОКПЛ ім. О. І. Ющенка ВОР в присутності лікаря нарколога, результат позитивний 0,24 та 0,22 проміле, висновок – 0096 (а. с. 2); 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено працівником поліції ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук (а. с. 5);
- роздруківкою технічного приладу Drager Alcotest 7510 із зазначенням особи, що тестують ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результат 0.43‰ (а. с. 4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що огляд в лікарні проводився у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя (а. с. 6);
- висновком КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О. І. Ющенка» ВОР» щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок огляду – ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння – 0,24, 0,22 ‰ (а. с. 9). 
Обставини, відображені у письмових доказах, повністю підтверджуються доданими відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, що брали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 588145 від 10 лютого 2026 року (а. с. 10).
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідним висновком закладу охорони здоров`я, протоколом про адміністративне правопорушення і відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.
За змістом частин першої – другої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з частиною третьою цієї статті у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так, згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). 
Згідно пункту 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року № 1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене апеляційний суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком закладу охорони здоров`я.
Доводи апеляційної скарги вказаних обставин не спростовують.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. Даний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з відеозаписів, долучених до матеріалів справи, під час патрулювання працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки Opel Combo, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Під час спілкування з водієм поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. 10 лютого 2026 року о 17:16 год. ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки із застосуванням приладу «Alcotest 7510», за результатами якого встановлено 0,43 ‰ алкоголю.
У зв`язку з незгодою водія з отриманим результатом його було доставлено до закладу охорони здоров`я, де він повторно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Alcotest 6820»: о 17:54 год. – результат 0,24 ‰, о 18:06 год. – результат 0,22 ‰.
За таких обставин апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується належними та допустимими результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Доводи апеляційної скарги про те, що алкоголь потрапив до організму не з вини правопорушника, а внаслідок вживання лікарського засобу «Сальбутамол», який нібито міг вплинути на показники приладу «Драгер», апеляційний суд вважає необґрунтованими.
По-перше, не має правового значення спосіб потрапляння алкоголю (етанолу) до організму водія – орально, інгаляційно чи іншим шляхом, оскільки визначальним є сам факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.
По-друге, у контексті цієї справи безпідставним є посилання на відсутність вини правопорушника, оскільки йому було достеменно відомо про склад лікарського засобу та можливі наслідки його застосування, зокрема з огляду на попередній розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 127/10635/19).
Апеляційний суд наголошує, що для кваліфікації правопорушення не має значення, чи алкоголь потрапив до організму внаслідок вживання спиртних напоїв чи лікарських засобів, що містять спирт.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини апеляційний суд до уваги не бере та розцінює як форму правомірного захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції судової практики щодо закриття справ у зв`язку з вживанням препарату «Сальбутамол», так само як і на факт закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у 2019 році, є юридично необґрунтованими та неспроможними.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 280 КУпАП, повно і всебічно з`ясував обставини справи, дослідив наявні докази у їх сукупності та дійшов обґрунтованих і правильних висновків.
Посилання правопорушника на нерелевантну судову практику не заслуговують на увагу.
Апеляційний суд наголошує, що кожна справа про адміністративне правопорушення підлягає індивідуальному розгляду на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, які оцінюються у їх сукупності.
За таких обставин твердження ОСОБА_1 про відсутність у нього стану алкогольного сп`яніння, а також про те, що показники приладів «Alcotest 7510» та «Alcotest 6820» зумовлені прийманням лікарського засобу «Сальбутамол», спростовуються матеріалами справи.
Зокрема, з відеозаписів із нагрудних камер поліцейських убачається, що правопорушник жодного разу не повідомляв про вживання ним лікарського засобу 10 лютого 2026 року перед проходженням огляду, ні на місці зупинки транспортного засобу, ні в закладі охорони здоров`я. Водночас у розмові з поліцейськими ОСОБА_1 дійсно зазначав про подібну ситуацію у 2019 році, коли показники приладу були отримані одразу після інгаляції «Сальбутамолу», однак про вживання цього препарату у день, зазначений у протоколі, не повідомляв.
Крім того, відповідно до інструкції препарату «Сальбутамол» даних щодо впливу препарату на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами немає. У разі появи побічних реакцій з боку нервової системи (тремор) керування автотранспортом або роботу з іншими механізмами необхідно обмежити.
Зазначене свідчить про те, що кількості етанолу у лікарському засобі недостатньо для спричинення стану алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено три показники приладу драгер під час освідування ОСОБА_1 о 17:16 год – результат 0,43 ‰, о 17:56 год – результат 0,24 ‰, о 18:06 год. – результат 0,22 ‰. 
Така динаміка показників свідчить про поступове зниження концентрації алкоголю в організмі, що є типовим для процесу його природного виведення, а не про короткочасний вплив речовини, яка могла б потрапити до ротової порожнини чи дихальних шляхів унаслідок інгаляції лікарського засобу.
Отже, наведені обставини у їх сукупності підтверджують факт перебування правопорушника у стані алкогольного сп`яніння на момент керування транспортним засобом, а відтак суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інших доводів, які б були спрямовані на спростування факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська