КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №367/6463/25 Головуючий у І інстанції - Кравчук Ю.В.
апеляційне провадження №33/824/1157/2026   Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 лютого 2026 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Любченко Тетяни Сергіївни, переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Любченко Тетяни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2025 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
проживаючого за адресою: 

АДРЕСА_1 

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, 

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №853577 від 30 травня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, відповідно до якого встановлено, що 14 квітня 2025 року в телеграм-каналі знайомств неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , створив публікацію із використанням фото неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із образливим підписом, яку в подальшому розповсюдив в загальному чаті 9-Д класу Ірпінського ліцею №2, що за адресою: м. Ірпінь, вул. М. Донцова, 28, чим публічно принизив та здійснив психологічний тиск на однокласника ОСОБА_3 , таким чином, ОСОБА_1 не належним чином виконує свої обов`язки щодо виховання сина, чим порушує вимоги ст. 150 СК України, яка зобов`язує виховувати повагу до прав і свобод інших людей, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2025 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Не погоджуючись із зазначеною вище постановою Любченко Т.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що у матеріалах справи відсутні докази, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що йому інкримінується. 
Зауважила, що протокол про адміністративне правопорушення не є достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як батько неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання чи не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини. У фабулі протоколу не відображено усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
У складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено у чому конкретно полягає з його боку ухилення від виконання передбачених законом обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вважає, що жодних об`єктивних даних, щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків не встановлено. А зазначена у протоколі подія у розумінні ст. 184 КУпАП не може розцінюватися як таке ухилення. Саме по собі посилання на норми СК України не є достатньою підставою для кваліфікації діянь або бездіяльності як правопорушення.
У судовому засіданні Любченко Т.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала, просили її задовольнити з вищевказаних підстав.
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, дослідивши докази, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що станом на 29 грудня 2025 року сплинув передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , а тому, провадження по даній справі підлягає закриттю згідно із п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
З такими висновками районного суду апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.
Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей, а також відсутності контролю за дозвіллям.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: рапортом інспектора ССОБ Бучанського РУП ГУНП в Київській області, лейтенанта поліції Тетяни Мойсеєнко; заявою ОСОБА_4 директору Ірпінського ліцею Ірпінської міської ради від 06 травня 2025 року, відповідно до якої нею описано як «Подію №3» наступні обставини: 14 квітня 2025 року в телеграм-каналі знайомств з`явилося оголошення з образами та фотографією її сина; долученим до заяви скріншотом, відповідно до якого видно, що в телеграм каналі знайомств «Дайвинчик Leo» розміщено оголошення із фотографіями ОСОБА_3 наступного змісту (мовою оригіналу) «Alex, 14, Ірпінь - тут проста так, очень люблю скутеры, скутерофетишист, я гендерно ощущаю себя мапедам»; заявою ОСОБА_4 директору Ірпінського ліцею Ірпінської міської ради від 07 травня 2025 року; випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 від 13.05.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 12 травня 2025 року, який зазначив про обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме про те, що 14.04.2025 в телеграм-боті (сайт знайомств) було розміщено його фото, фото мопеда і доданий образливий опис під фото; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 09 травня 2025 року, відповідно до яких із учнями 9-Д класу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проведено індивідуальне спілкування щодо поведінки та заборони дій, які можуть вказувати на ознаки булінгу; письмовими поясненнями ОСОБА_9 від 14 травня 2025 року, яка підтвердила випадки порушення поведінки на уроках та принизливих коментарів від, в тому числі, учня 9-Д класу ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 та інших однокласників; письмовими поясненнями ОСОБА_10 від 14 травня 2025 року, яка зазначила, що минулого року ОСОБА_11 і ОСОБА_12 сиділи за однією партою, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 сиділи позаду, на уроках коли ОСОБА_11 виходив до дошки, хлопці могли брати його речі і ховати, або могли перевернути стілець чи забруднити парту і таке інше; письмовими поясненнями ОСОБА_15 від 09.05.2025, відповідно до яких їй зі слів іншої людини була відома ситуація, коли ОСОБА_3 виклали на сайт знайомств без його ж дозволу; письмовими поясненнями ОСОБА_16 від 13 травня 2025 року та 26 травня 2025 року, який зазначив, що не має відношення до розміщення фото ОСОБА_3 в телеграм-каналі знайомств, вважає це невдалим жартом; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12 травня 2025 року, відповідно до яких зазначено про те, що він, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 заради розваги та без погроз розмістили оголошення на сайті знайомств з фото ОСОБА_3 , без його особистих даних; письмовими поясненнями ОСОБА_19 від 14 травня 2025 року, який підтвердив розміщення оголошення в телеграмі чат-боту знайомств щодо ОСОБА_3 14 квітня 2025 року та зазначив, що вказане оголошення розмістили ОСОБА_2 або ОСОБА_16 заради розваги, хто саме розмістив, він не знає; протоколом №3 засідання комісії з розгляду випадків булінгу Ірпінського ліцею № 2 Ірпінської міської ради від 16 травня 2025 року, яким встановлено наявність неодноразового психологічного тиску та систематичного «цькування» (булінгу) учня 9-Д класу ОСОБА_3 від ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 учнів 9-Д класу, зафіксовані випадки принизливих повідомлень у соціальних мережах, створення образливого контенту з використанням імені та зображення ОСОБА_3 , а також розповсюдження його серед інших учнів класу; характеристикою ОСОБА_2 наданою Ірпінським ліцеєм №2 Ірпінської міської ради від 12.05.2025, відповідно до якої протягом навчання у 8 та 9 класах значно погіршилася успішність, провокує конфліктні ситуації серед учнів, своєї провини у будь-якій ситуації не визнає, завжди намагається перекласти відповідальність на інших, батьки цікавляться навчанням дитини; характеристикою ОСОБА_3 наданою Ірпінським ліцеєм № 2 Ірпінської міської ради від 12.05.2025, відповідно до якої ОСОБА_3 є старанним, дисциплінованим учнем, з повагою ставиться до учителів та однокласників, вихований та доброзичливий; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , відповідно до якого батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_21 ; долученими ОСОБА_4 результатами анкетування 9-Д класу щодо виявлення ситуації булінгу в класі за 2024-2025 року, згідно яких на думку 3 дітей ОСОБА_3 потерпав від булінгу, на думку 4 учнів, кривдником (булером) у класі виступав, в тому числі, ОСОБА_2 .
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя, відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував.
Достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань, перевірені в судовому засіданні, а тому суддя місцевого суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, як слідує з матеріалів справи, неповнолітній ОСОБА_2 в телеграм-каналі знайомств створив публікацію із використанням фото неповнолітнього ОСОБА_3 із образливим підписом, яку в подальшому розповсюдив в загальному чаті 9-Д класу Ірпінського ліцею №2, що за адресою: м. Ірпінь, вул. М. Донцова, 28, чим публічно принизив та здійснив психологічний тиск на однокласника ОСОБА_3 .
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги апелянта про незаконність оскаржуваної постанови, є безпідставними.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.
Одночасно апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
З правового аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.
Окрім того формулювання ст. 38 КУпАП - «Строки накладення адміністративного стягнення» вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що ст. 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні.
Так само і ст. 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи, щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.
Тому, на переконання апеляційного суду, застосовування норми ст. 247 КУпАП, щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.
З огляду на викладене, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Любченко Тетяни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько