Справа № 357/1490/26
1-кп/357/590/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурор: ОСОБА_3 ,
обвинувачений: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 12026116030000017 від 15.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Храпачі Київської області, громадянина України, розлученого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, 

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту – Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці IІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі по тексту – Перелік), в тому числі «амфетамін», включеного до таблиці ІІ вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме: використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).
Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_4 15.01.2026 близько 16 год. 30 хв., перебуваючи по вулиці Олени Теліги в місті Біла Церква Київської області, на земельній ділянці незаконно придбав-знайшов пакет з полімерного матеріалу, в якому містилися п`ять безбарвних пакетів з полімерного матеріалу з пазовими замками з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору. Пересвідчившись, що це психотропна речовина - «амфетамін», оскільки ОСОБА_4 мав досвід вживання психотропних речовин, помістив даний пакет до кишені своєї куртки, де незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту. 
В подальшому, 15.01.2026 в період часу з 17 год. 11 хв. по 17 год. 18 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 26 по вулиці Олени Теліги в місті Біла Церква Київської області, у ході проведення огляду місця події добровільно видав працівникам поліції пакет з полімерного матеріалу всередині якого містилися п`ять безбарвних пакетів з полімерного матеріалу з пазовими замками з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено – «амфетамін». Загальна маса «амфетаміну» у речовині та нашаруваннях становить 1,5481 г, який ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_4 який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що він 15.01.2026 близько 16 год. 30 хв., перебуваючи по вулиці Олени Теліги в місті Біла Церква Київської області, на земельній ділянці знайшов пакет з полімерного матеріалу, в якому містилися п`ять безбарвних пакетів з полімерного матеріалу з пазовими замками з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору. Пересвідчившись, що це психотропна речовина - «амфетамін», оскільки ОСОБА_4 мав досвід вживання психотропних речовин, помістив даний пакет до кишені своєї куртки, де незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту. В подальшому, 15.01.2026 в період часу з 17 год. 11 хв. по 17 год. 18 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 26 по вулиці Олени Теліги в місті Біла Церква Київської області, у ході проведення огляду місця події добровільно видав вказаний пакет з «амфетаміном». 
Під час судового засідання обвинувачений у вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Прокурор в судову засіданні просив призначити покарання обвинуваченому у виді 2 років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку на 2 роки.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних проваджень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами статей 65 – 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. обставину, яка пом`якшує його покарання, а саме щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.
Крім цього судом при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працевлаштований, розлучений, а також відсутність на утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, має місце постійного проживання, яке співпадає з місцем реєстрації.
Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням іспитового строку, а також судом при призначенні покарання враховується особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, позицію захисту.
Разом з тим, системне тлумачення правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК України законодавець підкреслює важливість такої мети як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні ряду покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має урахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Таким чином на підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах встановлених у санкції ч. 2 ст. 309 КК України і застосувати до останнього ст. 75 КК України.
Так, застосування ст. 75 КК України належить до дискреційних повноважень суду, які було реалізовано у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_4 немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового слідства не обирався.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з ОСОБА_4 у порядку статей 122, 124 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за залучення експерта на суму 3565,60 грн. 
Речовий доказ, а саме, змив із пакетів, які поміщено до паперового конверту, що згідно квитанції №26 від 15.01.2026 передано на зберігання в камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, після вступ вироку в законну силу знищити. 
Речовий доказ: психотропну речовину, обіг якої обмежено – «амфетамін», що міститься у п`ятьох безбарвних пакетах з полімерного матеріалу з пазовими замками, масою 1,5481 г, що згідно квитанції №25 від 15.01.2026 передано на зберігання в камеру схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, після вступ вироку в законну силу знищити. 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_5