ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року	справа № 380/245/26	

Львівський окружний адміністративний суд Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Стрийської міської рали Львівської області Кубай Володимира Романовича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Стрийської міської рали Львівської області Кубай Володимира Романовича (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Шевченка, 71; РНОКПП НОМЕР_2 ) з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Кубай Володимира Романовича Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 82241776 від 06 грудня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні реєстраційних дій;
- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Кубай Володимира Романовича, Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2025 позивач звернулась до державного реєстратора із заявою щодо проведення реєстраційних дій на нерухоме майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . 06.12.2025 відповідачем прийнято рішення № 82241776 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Реєстратором зазначено, що відповідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та його архівних складових відсутні відомості щодо зареєстрованого за заявниками права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Згідно листа КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» № 417 від 22.10.2025 вбачається, що на даний час отримати запитувану інформацію не має можливості, оскільки паперові носії інформації знаходяться на тимчасово окупованих територіях. На запит державного реєстратора №3.23/317 від 24.10.2025 отримано відповідь Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сівероськодонецького району Луганської області № 3712ВА/2025 від 24.10.2025 та встановлено, що надати інформацію щодо зареєстрованих до 01.01.2013 прав власності, що зберігаються в архівних справах, на сьогоднішній день не вбачається за можливе. Заявником також не було надано необхідної інформації щодо зареєстрованих прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013. Враховуючи вищенаведене, на даний час відсутня можливість встановити реєстрацію прав власності на об`єкт нерухомого майна, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року. Проте позивачка вважає, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 06.12.2025 № 82241776 є незаконним, так як позбавляє позивачку права отримати грошове відшкодування, грошові виплати або компенсації за пошкодження (зруйноване) власного житла в наслідок військової агресії російською федерацією, реалізації права на отримання житла від держави як особою яка втратила таке житло в наслідок агресії, а також позбавляє позивачку реалізувати права власності на квартиру за відсутністю відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим рішення відповідача підлягає скасуванню в судовому порядку та зобов`язання відповідача зареєструвати права позивачка на квартиру на підставі договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що 27.10.2000 року на підставі договору дарування квартири прийняла дар – у власність квартиру, розташовану в АДРЕСА_4 . Договір посвідчено державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Кровяковою С.О., зареєстрований в реєстрі за № 1-1730. В договорі зазначено, що він підлягає реєстрації в Сєвєродонецькому бюро технічної інвентаризації. Даний договір посвідчує набуття позивачкою права власності на квартиру, відмітка на договорі про реєстрацію в органах бюро технічної інвентаризації свідчить про проведення такої державної реєстрації відповідно до вимог законодавства яке діяло станом на 27.10.2000 року (тобто до 01.01.2013 року), договір збережено у позивачки в оригіналі, копія якого було долучено до пакету документів з яким позивач зверталась до державного реєстратора (відповідача) у відповідності до норм чинного законодавства, для проведення державної реєстрації речового права за позивачкою на об`єкт нерухомого майна шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на зазначене, позивач просить суд скасувати оскаржуване рішення.
Ухвалою суду від 12.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.
Згідно ухвали про відкриття провадження відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
19.01.2026 за вх.№4095 від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів.
19.01.2026 за вх.№4099 від представника позивача надійшла заява про витребування доказів.
Ухвалою суду від 22.01.2026 витребувано у відповідача додаткові докази.
26.01.2026 за вх.№6005 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.
09.02.2026 за вх.№10221 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначив, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року запитується реєстратором лише у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, а не в обов`язковому порядку, як про це помилково вказує відповідач шляхом направлення запиту. Вважає, що позивачем надано відповідачу оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують набуття права власності на майно. Просить позовні вимоги задовольнити.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.
27.10.2000 ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири прийняла дар – у власність квартиру, розташовану в АДРЕСА_4 , загальною площею 37,3 кв.м., житлова площа 19,2 кв.м.
Вказаний договір 27.10.2000 посвідчено державним нотаріусом Северодонецької державної нотаріальної контори Кровяковим С.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1-1730. Також в договорі зазначено, що він підлягає реєстрації в Сєвєродонецькому бюро технічної інвентаризації. 
13.12.2000 договір було зареєстровано в Сєвєродонецькому бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 572, про що свідчить відбиток реєстраційний напис за встановленою формою з печаткою та підписом начальника бюро проставлений на зворотній стороні договору.
24.10.2025 позивачка звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області із заявою про проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_2 , яка була зареєстрована за номером 69590249. 
Разом із заявою позивачкою було надано: догорів дарування від 27.10.2000 (серія та номер документа: 1-1730, виданий ОСОБА_3 , державний нотаріус Сєвєродонецької нотаріальної контори); документ від підприємства бюро технічної інвентаризації, що містить відомості про зареєстроване право власності на паперовому носії інформації до 1 січня 2012 від 22.10.2025 (серія на номер документа: 417, виданий КП «Сіверськодонецьке бюро технічної інвентаризації».
24.10.2025 відповідачем прийнято рішення № 81507838 про залишення заяви без руху. У рішенні зазначено, під час розгляду заяви від 24.10.2025 за реєстраційним номером 69590249 встановив наявність обставин, які є підставою для залишення заяви без руху: неподання заявником чи неотримання державним реєстратором відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, а саме: керуючись п.3 ч.3 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» яким встановлено, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрації прав здійснюється у зв`язку з вчиненням такої дії. У зв`язку із вищенаведеним та тим, що заявником не надано інформації від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав власності до 1 січня 2013 року, скеровано запит до Сіверськодонецької військової адміністрації.
Державному реєстратору відділу державної реєстрації виконавчого комітету Стрийської міської ради було скеровано відповідь про надання інформації №3712 ВА/2025 на запит від 24.10.2025 №3.23/317 стосовно отримання інформації щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , у якій зазначено що інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архів ікомунального підприємства Сіверськодонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки архівні документи Сіверськодонецького БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не було, то згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, Сєвєродонецька міська територіальна громада включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, надати інформацію щодо зареєстрованих до 01.01.2013 прав власності, що зберігаються в архівних справах, на сьогоднішній день не вбачається за можливе. При цьому, Сіверськодонецька міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області жодним чином не оспорює та не заперечує виникнення права власності заявника на вказане майно.
06.12.2025 відповідачем прийнято рішення № 82241776 про відмову в проведенні реєстраційних дій. У рішенні зазначено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Реєстратором зазначено, що відповідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) подані документи не даються змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та його архівних складових відсутні відомості щодо зареєстрованого за заявниками права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Згідно листа КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» № 417 від 22.10.2025 вбачається, що на даний час отримати запитувану інформацію не має можливості, оскільки паперові носії інформації знаходяться на тимчасово окупованих територіях. На запит державного реєстратора №3.23/317 від 24.10.2025 отримано відповідь Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверовськодонецького району Луганської області № 3712ВА/2025 від 24.10.2025 та встановлено, що надати інформацію щодо зареєстрованих до 01.01.2013 прав власності, що зберігаються в архівних справах, на сьогоднішній день не вбачається за можливе. Заявником також не було надано необхідної інформації щодо зареєстрованих прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року. Враховуючи вищенаведене, на даний час відсутня можливість встановити реєстрацію прав власності на об`єкт нерухомого майна, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року.
Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернулась з вказаним позовом до суду.
При вирішенні спору, суд виходить з такого.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав здійснюється у порядку визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІV (далі - Закон №1952-ІV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1127).
Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до п.п. 1-3 ч. 3 ст. 10 вказаного Закону України встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
Перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність.
Згідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстави для відмови в державній реєстрації прав:
подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 вказаного Закону України речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви.
Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково.
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Частиною 1 ст. 24 Закону №1952-ІV встановлено перелік підстав відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, згідно з пунктом 8 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV підставою для відмови в державній реєстрації прав є те, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Частинами другою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України (ч. 13 ст. 15 Закону № 1952-IV).
Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 затверджений порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
За приписами п. 12 наведеного Порядку, під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.
Виходячи із системного аналізу наведених вище норм Закону №1952-IV та Порядку №1127 суд зазначає, що при прийнятті заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор перевіряє їх на наявність підстав для зупинення розгляду заяви чи відмови у реєстрації прав.
Як встановлено судом, реєстратором 24.10.2025 прийнято рішення про залишення без руху заяву позивачки, з огляду на необхідність долучення документів.
06.12.2025 з огляду на те що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, реєстратор вирішив відмовити у проведенні реєстраційних дій, так як зокрема, відповідачем не отримано відповіді/інформацію про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно.
При цьому таких підтверджуючих документів державному реєстратору не подано і позивачем, тобто позивач не виконав вимоги і рішення про залишення без руху заяви про державну реєстрацію та не надав державному реєстратору документів, про які в цьому рішенні було зазначено.
Крім того, позивач не надав відповідачу й будь-яких пояснень з цього приводу (заперечення щодо необхідності подати витребувані документи або ж доводи про неможливість отримати останні).
Водночас нормами Закону № 1952-IV чітко встановлений наслідок невиконання заявником зазначених у рішенні про зупинення розгляду заяви вимог - прийняття державним реєстратором рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд у постанові від 18.03.2024 у справі №620/4781/22.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінюючи усі докази по справ у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
У оскаржуваному рішенні вказано, що згідно з поданого заявником для державної реєстрації листа КП «Сіверськодонецького бюро технічної інвентаризації» №417 від 22.10.2025 стосовно надання інформації щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що на даний час отримати запитувану інформацію не має можливості, оскільки паперові носії інформації знаходяться на тимчасово окупованих територіях.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, державному реєстратору неможливо встановити, чи була реєстрація права власності за заявником, на підставі договору дарування квартири від 27.10.2000.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 вказаного Закону України речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов, зокрема, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
Враховуючи викладене, рішення державного реєстратора №82241776 від 06.12.2025 відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

в и р і ш и в:
У задоволенні позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна