ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року	справа № 380/1638/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування до спеціального ( медичного) стажу позивача періоду роботи з 25.02.2009 по 28.08.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати зазначений період до спеціального ( медичного) стажу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, як медичному працівнику зі стажем 30 років.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ( далі – позивач) звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, зокрема щодо встановлення надбавки шляхом призначення одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій як медичному працівнику. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 30.07.2025 позивачу відмовлено у виплаті зазначеної грошової допомоги у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального (медичного) стажу. При цьому вказано, що до спеціального стажу не зараховано періоди роботи позивача на посаді біолога клініко-діагностичної лабораторії. Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 30 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області ( далі – відповідач) подало до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що згідно з матеріалами пенсійної справи №134750011190 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 16.12.2024 відповідно до Закону України №1058-IV. Страховий стаж становить 41 рік 1 місяць 1 день (станом на 31.01.2025), коефіцієнт стажу — 0,41083, середньомісячний заробіток — 22 809,84 грн. Закон №1058 є спеціальним актом у сфері пенсійного забезпечення та визначає умови набуття права на пенсію і порядок обчислення її розміру. Зміна цих умов здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Страховий стаж обчислюється органами Пенсійного фонду на підставі даних персоніфікованого обліку або відповідних документів. Право на пенсію за вислугу років визначається Законом України №1788-XII з урахуванням перехідних положень Закону №1058. Таке право виникає за наявності необхідного спеціального стажу станом на 11.10.2017. Перелік посад, що дають право на таку пенсію, затверджено постановою КМУ №909. За матеріалами справи, спеціальний стаж позивача становить 21 рік 11 місяців 26 днів. Період роботи з 25.02.2009 по 28.08.2023 не зараховано до спеціального стажу, оскільки посада біолога клініко-діагностичної лабораторії не передбачена Переліком №909. У зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, позивач не має права на пенсію за вислугу років та відповідну грошову допомогу у розмірі десяти пенсій. Відтак просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Позивачу призначено пенсію за віком з 16.12.2024 відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою від 23.07.2025 про перерахунок пенсії, зокрема щодо встановлення надбавки шляхом призначення одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій як медичному працівнику.
Рішенням від 30.07.2025 №134750011190 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 пенсій як медичному працівнику, через відсутність необхідного стажу. Зазначено про те, що до спеціального стажу роботи позивача не зараховано період роботи з 25.02.2009 по 28.08.2023, оскільки посада біолога клініко - діагностичної лабораторії не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.
Позивач вважає такі дії протиправними, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Основного Закону України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – не менше 31 року.
Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі - Порядок №1191).
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені:
переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років";
переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення".
Пунктами 5 - 7 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно з статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Верховний Суд у постанові від 15.06.2022 у справі №200/854/19-а визначив, що норму пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання грошової допомоги при виході на пенсію на підставі Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:
- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
– пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);
– станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних відносин) на зазначених вище посадах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік №909), і до цього Переліку включені зокрема Лікарняні заклади, лікувально - профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно -епідеміологічні заклади, діагностичні центри та такі посади у них: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та Аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії : фармацевти, асистенти фармцевтів (незалежно від найменування посад), лаборанти.
Згідно з пунктом 2.1 розділу II «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються:
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;
8) документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону: трудова книжка, копія наказу (розпорядження) про звільнення або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб. У тих випадках, коли в трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація, що підтверджує роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення", від 04 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років", додаються уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, інші документи, що підтверджують такі відомості.
Суд встановив, що згідно з Довідкою від 23.01.2026 №111/01-10, яка видана ОСОБА_1  цитоморфологу клініко-діагностичної лабораторії КНП «Бродівська ЦМЛ» про те, що за період з 25.02.2009 по28.08.2023 працювала на посаді біолога клініко-діагностичної лабораторії у Бродівській центральній районній лікарні (наказ № 69-к від 25.02.2009). З 01.03.2023 переведена на посаду лаборанта клініко-діагностичної лабораторії (наказ № 69-к від 01.03.2023). З 03.01.2025 переведена на посаду цитоморфологдкіініко-діагностичної лабораторії (наказ № 645-к від 31.12.2024), де й працює по даний час. Додано копії посадових інструкцій біолога та цитоморфолога, які вказують, що позивач фактично виконував і виконує функції медичного лаборанта, пов`язані з лабораторною діагностикою, дослідженням біологічного матеріалу пацієнтів та оформленням результатів досліджень та копії наказів про прийняття та переведення на посади.
Зазначена трудова діяльність також підтверджується трудовою книжкою № НОМЕР_2 від 06.08.1984, наявною у матеріалах справи.
На день досягнення пенсійного віку 60 років та виходу на пенсію позивачка працювала у цьому закладі освіти.
Відмовляючи позивачу у виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV, відповідач посилався на недостатній страховий стаж, що дає право на виплату такої допомоги, а також на те, що посада біолога клініко - діагностичної лабораторії не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.
Суд встановив, що відповідно до Посадової інструкції ОСОБА_1 від 3.01.2025 № 449 позивачка виконувала наступні завдання та обов`язки: проводила кваліфіковано дослідження крові, сечі, ексудатів і транссудатів, харкотиння, спинномозкової рідини, калу, паразитологічні дослідження, здійснювала читання результатів лабораторних досліджень, приготування спеціальних стандартів і реактивів; освоювала нові та апробовані методики; готувала щомісячні звіти завідувачу лабораторії про виконану роботу; консультувала лікарів з питань лабораторної діагностики; контролювала якість досліджень середнім медичним персоналом. Крім того, позивач здійснювала реєстрацію результатів досліджень на паперових носіях та в електронній системі охорони здоров`я, систематично підвищувала кваліфікацію та застосовувала сучасні методики досліджень; дотримувалася вимог нормативно-правових актів з охорони праці, правил техніки безпеки, внутрішнього трудового розпорядку та принципів деонтології; контролювала дотримання персоналом вимог техніки безпеки. Також позивачка здійснювала практичну підготовку молодих спеціалістів, вела облік дефектів переданалітичної підготовки хворих та взаємодію із спеціалістами стаціонару, проводила санітарно-просвітницьку роботу та навчання з надання невідкладної допомоги. Безпосередньо позивач виконувала дослідження патології крові, підрахунок формених елементів крові, дослідження ексудатів, транссудатів, спинномозкової рідини, паразитологічні дослідження, дослідження крові на виявлення малярійного плазмодія, дослідження харкотиння на мікобактерії туберкульозу, здійснювала діагностику анемій, лейкозів, геморагічних діатезів, визначала групу крові та резус-фактор, проводила мікроскопічні дослідження патологічної сечі.
З урахуванням змісту посадових обов`язків позивачки, характеру виконуваних робіт та функціонального навантаження, суд дійшов висновку, що така трудова діяльність за своїм змістом та суттю відповідає обов`язкам медичного лаборанта, а відтак підлягає прирівнянню до роботи на посаді лаборанта клініко-діагностичної лабораторії.
Оскільки, відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача з 25.02.2009 по 28.08.2023 до спеціального стажу роботи позивача, суд робить висновок, що оскаржуване Рішення від 30.07.2025 №134750011190 є протиправним і підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити позивачу передбачену пунктом 7 1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, суд зазначає про таке.
З огляду на те, що цим рішенням вирішено питання щодо зарахування відповідних періодів роботи до спеціального трудового стажу позивача, вимоги про нарахування та виплату зазначеної грошової допомоги є передчасними, оскільки їх вирішення належить до компетенції відповідача після належного обчислення стажу та прийняття відповідного рішення у встановленому законом порядку.
При цьому в межах розгляду цієї адміністративної справи суд не обраховував спеціальний страховий стаж роботи позивача на певних визначених законодавством посадах, а також судом не досліджувалося питання неотримання ним до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії та, відповідно, не з`ясовувалися ці підстави.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення, виплати та визначення підстав, за яких призначається виплачується грошова допомога, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове держави пенсійне страхування» або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком у розмірі їх десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до його спеціального стажу для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 30.07.2025 №134750011190.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди її роботи з 25.02.2009 по 28.08.2023 на посаді біолога клініко-діагностичної лабораторії у Бродівській центральній районній лікарні.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.07.2025 про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .
У решті позовних вимог відмовити повністю.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) 1331 грн 20 коп сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович