П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2830/25	

Перша інстанція: суддя Хлімоненкова М.В.,
повний текст судового рішення
складено 14.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРОРЕСУРС” до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ДНІПРОРЕСУРС” (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці та просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості № UA500500/2025/000043/2 від 22.01.2025.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.10.2021 між ТОВ та Компанією SHANXI ELECTRIC MOTOR MANUFACTURING CO., LTD (Китай) було укладено контракт поставки №14102021 від (далі - Контракт), за умовами п.2.1. якого у відповідності до умов цього договору поставки продавець зобов`язується поставляти покупцеві товари, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товари y відповідності до положень цього договору. 
Пунктами 3.1. та 3.2 Контракту визначено, що продавець здійснює поставку товару (-ів) покупцеві на підставі проформ-інвойсів, складених за встановленою цим договором, уповноважених представників та печатками сторін. Проформи-інвойси за підписами уповноважених представників та печатками сторін додаються до цього договору та є його невід`ємними частинами. 
Згідно з пунктами 3.6., 3.7 Контракту, продавець зобов`язаний поставити покупцеві товар у строки та на умовах, вказаних у проформі-інвойсі. Продавець зобов`язаний поставити товари у відповідності до кількості, якості та асортименту, визначених у проформі-інвойсі.
Також, відповідно до п.5.1 - 5.4. договору, ціна на товар визначається на підставі проформи-інвойса. Проформа-інвойс складається у письмовій формі з вказівкою точних найменувань товару та його номенклатурних номерів, проформа-інвойс у письмовій формі додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.
Загальна сума контракту рахується в залежності від умов поставки (INCOTERMS 2010), вказаних в проформі-інвойсі у письмовій формі додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.
Ціна на товар, що поставляється по даному договору поставки установлюється в доларах США.
Загальна вартість товару, що поставляється по даному договору поставки орієнтовно складає 1000000 (один мільйон) доларів США.
Пунктом 6.1. Контракту визначено, що покупець зобов`язується оплатити загальну вартість товару, що поставляється, згідно проформи-інвойсу.
Додатковою угодою від 04.08.2023 сторони доповнили контракт пунктом 3.2.1, відповідно якого проформа-інвойс підписується сторонами на ще невідвантажений товар з метою погодження основних характеристик та ціни товару. Умови поставки, у тому числі порти завантаження та призначення, умови оплати та інші умови можуть бути уточнені або змінені сторонами в процесі узгодження остаточного замовлення та можуть бути зазначені в такому випадку у комерційному інвойсі (щодо умов оплати) або коносаменті (щодо портів завантаження та призначення)”.
Також, сторони домовилися внести зміни до п.3.6.1. Контракту та викласти його у наступній редакції: “ 3.6.1. Продавець зобов`язаний поставити покупцеві товар у строки та на умовах, вказаних у проформі-інвойсі, якщо інше не зазначено в комерційному інвойсі або товаросупровідній документації. Сторони погодили, що порт завантаження та порт прибуття можуть бути уточнені сторонами залежно від завантаженості терміналів та домовленостей з перевізника чи в процесі поставки”.
В ході виконання Контракту поставки сторонами було складено та підписано: проформу-інвойс №SD2024169 від 15.08.2024 на загальну суму 56875,00 доларів США, загальна кількість одиниць товару 32 од.; проформу-інвойс №SD2024164 від 18.08.2024 на загальну суму 10732,00 доларів США, загальна кількість одиниць товару 17 од.
Товар, зазначений у інвойсі № SD2024169 від 15.08.2024 був оплачений позивачем платіжними інструкціями №237 від 23.08.2024; № 254 від 11.11.2024; №253 від 08.11.2024, а товар, зазначений в інвойсі №SD2024164 від 18.08.2024 був оплачений платіжними інструкціями №236 від 23.08.2024; №255 від 29.11.2024.
Також, продавцем було складено комерційний інвойс №INV2024SD1101 від 04.11.2024 на загальну суму 67707,00 доларів США, загальна кількість одиниць 49 од., що відповідає сумі одиниць товарів та загальній вартості товарів за двома інвойсами.
Для здійснення митного оформлення товару представником позивача (ТОВ “СТАР ЛАЙТ ЛОГІСТІК”, договір надання брокерських послуг № 11/2023 від 06.12.2023) було подано митну декларацію №25UA500500001806U3 від 21.01.2025. 
Митна вартість товару, згідно п.12 митної декларації, складає 3104321,36 грн, що у валюті контракту відповідно до п.22 митної декларації складає 67607дол. США.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією позивачем були подані такі документи: проформа-інвойс №SD2024169 від 15.08.2024; проформа-інвойс №SD2024164 від 18.08.2024; комерційний інвойс №INV2024SD1101 від 04.11.2024; пакувальний лист №INV2024SD1101 від 04.11.2024; контейнер-лист №INV2024SD1101 від 04.11.2024; платіжна інструкція №237 від 23.08.2024; платіжна інструкція №254 від 11.11.2024; платіжна інструкція №253 від 08.11.2024; платіжна інструкція №236 від 23.08.2024; платіжна інструкція №255 від 29.11.2024; коносамент №ХМ241100095 від 16.11.2024; автотранспортна накладна б/н від 14.01.2025; договір транспортно-експедиторського обслуговування №1792-Т/24 від 15.04.2024; рахунки від експедитора №053320 від 17.01.2025, №053317 від 17.01.2025; довідка про транспортні витрати №7573 від 17.01.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки №14102021 від 14.10.2021; додаткова угода №1 від 01.06.2022; додаткова угода №2 від 01.08.2023; додаткова угода №3 від 04.08.2023; договір про надання послуг митного брокера №11/2023 від 06.12.2023; лист-роз`яснення №1 від 03.01.2025; лист-відповідь від декларанта митниці б/н від 22.01.2025.
Одеською митницею декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2)каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 3)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; експортну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову. Також зазначено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Листом від 22.02.2025 ТОВ повідомило Одеській митниці, що для митного оформлення товару “Електродвигуни”, разом з декларацією №25UA500500001806U3 від 21.01.2025р., був наданий перелік документів, які доводять правильність обраного методу митної вартості товару. Будь-які інші документи в 10-денний строк надати немає можливості.
22.01.2025 Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000043/2, відповідно п.33 якого підставою для його прийняття є встановлення у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, а саме: 
1. В гр.20 ЕМД від 21.01.2025 №25UA500500001806U3 декларантом заявлено умови поставки FOB. Відповідно до п.п.3.6.1 та 5.2 контракту №14102021 від 14.10.2021 в редакції додаткової угоди від 04.08.2023 №3, продавець зобов`язаний поставити покупцеві товар у строки та на умовах, вказаних у проформі-інвойсі або товаросупровідній документації. Але у наданих до митного оформлення документах - як в рахунках проформах №SD2024164 від 18.08.2024, №SD2024169 від 15.08.2024, в інвойсі №INV2024SD1101 від 04.11.2024, так і в товаросупровідних документах, зазначені умови поставки відсутні. Вказане свідчить про відсутність у цих документах всіх відомостей, які підтверджують обов`язкові складові митної вартості товарів, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
2. В наданих до митного оформлення банківських платіжних документах від 23.08.2024 №236, 23.08.2024 №237, 08.11.2024 №253, 11.11.2024 №254, 29.11.2024 №255, в графі “призначення платежу” містяться посилання на контракт №14102021 від 14.10.2021, рахунки проформи №SD2024164 від 18.08.2024, №SD2024169 від 15.08.2024. При цьому, не міститься посилання на інвойс №INV2024SD1101 від 04.11.2024, на підставі якого здійснюється поставка товарів.
3. У розділі 3 пункт 3.4.1 зовнішньоекономічного договору №14102021 від 14.10.2021 зазначено, що разом з товаром продавець повинен надати копію митної декларації країни відправлення, але в пакеті документів, наданих до митного оформлення, вона відсутня. 
Також, відповідачем було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2025/000058, якою повідомлено про відмову в митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку із тим, що винесено рішення про коригування митної вартості від 22.01.2025 №UA500500/2025/000043/2.
Товар було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №25UA500500001965U9 від 23.01.2025 та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х Митного кодексу.
Вважаючи вказане рішення відповідача про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту (договору). В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів, є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.
Суд також зазначив, що приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача. 
Крім того, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.
Положеннями ч.3 ст.318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.
Згідно ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається з матеріалів справи, для митного оформлення товару, що надійшов від Компанії SHANXI ELECTRIC MOTOR MANUFACTURING CO., LTD (Китай) на виконання умов Контракту позивачем була подана митна декларація №25UA500500001806U3 від 21.01.2025 та ряд документів, що підтверджують вид, кількість та ціну поставленого товару. Зокрема, такими документами є: проформа-інвойс №SD2024169 від 15.08.2024; проформа-інвойс №SD2024164 від 18.08.2024; комерційний інвойс №INV2024SD1101 від 04.11.2024; пакувальний лист №INV2024SD1101 від 04.11.2024; контейнер-лист № INV2024SD1101 від 04.11.2024; платіжна інструкція №237 від 23.08.2024; платіжна інструкція №254 від 11.11.2024; платіжна інструкція №253 від 08.11.2024; платіжна інструкція №236 від 23.08.2024; платіжна інструкція №255 від 29.11.2024; коносамент №ХМ241100095 від 16.11.2024; автотранспортна накладна б/н від 14.01.2025; договір транспортно-експедиторського обслуговування №1792-Т/24 від 15.04.2024; рахунки від експедитора №053320 від 17.01.2025, №053317 від 17.01.2025; довідка про транспортні витрати №7573 від 17.01.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки №14102021 від 14.10.2021; додаткова угода №1 від 01.06.2022; додаткова угода №2 від 01.08.2023; додаткова угода №3 від 04.08.2023; договір про надання послуг митного брокера №11/2023 від 06.12.2023; лист-роз`яснення №1 від 03.01.2025; лист-відповідь від декларанта митниці б/н від 22.01.2025.
Вказані документи містять чіткі числові значення характеристик товару, його кількості, ваги та ціни, складових вартості поставленого товару, узгоджуються між собою та не містять розбіжностей.
Зазначені у проформі-інвойс №SD2024169 від 15.08.2024 та проформі-інвойс №SD2024164 від 18.08.2024 суми поставки товарів відповідають вартості товару згідно комерційного інвойсу №INV2024SD1101 від 04.11.2024 та відображені декларантом у митній декларації. Окрім того, види і кількість товару зазначені у митній декларації відповідають виду та кількості товару, що зазначений у інвойсах, що дозволяє ідентифікувати товар з метою його митного оформлення. Відповідачем не зазначено зауважень щодо відповідності кількості, виду товару, що наданий для митного оформлення тим відомостям про товар, що зазначені в товаросупровідних документах.
Суд зауважує, що відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Судом встановлено, що шляхом укладення інвойсів сторони погодили вид товару, що є предметом поставки, та його ціну, що в наступному і було відображено у митній декларації.
Виходячи із вищенаведених положень МК України, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. Проте ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені зокрема наявністю розбіжностей між окремими документами, наявністю ознак підробки певних документів, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, відсутністю достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тощо.
На переконання колегії суддів, подані разом із митною декларацією документи були достатніми для ідентифікації товару та давали можливість визначити його митну вартість за основним методом (ціною договору) з метою сплати митних платежів.
Разом з тим, у спірному рішенні митний орган зазначив, що в декларації митної вартості декларант вказав умови поставки FOB. Відповідно до п.п. 3.6.1 та 5.2 контракту № 14102021 від 14.10.2021 в редакції додаткової угоди від 04.08.2023 № 3, продавець зобов`язаний поставити покупцеві товар у строки та на умовах, вказаних у проформі-інвойсі або товаросупровідній документації. Але у наданих до митного оформлення документах - як в рахунках проформах № SD2024164 від 18.08.2024, №SD2024169 від 15.08.2024, в інвойсі №INV2024SD1101 від 04.11.2024, так і в товаросупровідних документах, зазначені умови поставки відсутні.
Проте, з наявних у матеріалах справи проформах-інвойсах №SD2024169 від 15.08.2024, №SD2024164 від 18.08.2024 та комерційного інвойсу №INV2024SD1101 від 04.11.2024 судом встановлено, що у кожному із зазначених інвойсів визначені умови поставки FOB.
Тобто, твердження відповідача на відсутність у проформах-інвойсах та комерційному інвойсі відомостей про умови поставки є хибними та спростовуються матеріалами справи.
Також, відмовляючи у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю митний орган зазначив, що в наданих до митного оформлення банківських платіжних документах від 23.08.2024 № 236, 23.08.2024 № 237, 08.11.2024 № 253, 11.11.2024 № 254, 29.11.2024 № 255, в графі “призначення платежу” містяться посилання на контракт №14102021 від 14.10.2021, рахунки проформи № SD2024164 від 18.08.2024, № SD2024169 від 15.08.2024. При цьому, не міститься посилання на інвойс №INV2024SD1101 від 04.11.2024, на підставі якого здійснюється поставка товарів.
Колегія суддів наголошує, що пунктом 6.1. Контракту визначено, що покупець зобов`язується оплатити загальну вартість товару, що поставляється, згідно проформи-інвойсу.
Тобто, за умовами контракту позивач здійснив оплату за товар, що був погоджений для поставки йому згідно проформи-інвойсу та вказавши реквізити Контракту, по якому такі інвойси видані.
Разом з тим, наданими позивачем платіжними інструкціями, поза розумним сумнівом, підтверджується здійснення оплати за товар, що поставлений на умовах Контракту та наданий для митного оформлення. 
Тому, не зазначення у платіжних інструкціях посилання на інвойс № INV2024SD1101 від 04.11.2024 не впливає на визначення митної вартості товару, не є перешкодою для його митного оформлення за заявленою позивачем митною вартістю та не може слугувати підставою для її коригування.
Щодо доводів митного органу, що у розділі 3 пункт 3.4.1 зовнішньоекономічного договору № 14102021 від 14.10.2021 зазначено, що разом з товаром продавець повинен надати копію митної декларації країни відправлення, але в пакеті документів, наданих до митного оформлення вона відсутня, апеляційний суд зазначає, що митна декларація країни відправлення не віднесена до основних документів, якими відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджується митна вартість товарів. В той же час, така митна декларація згідно ч.3 ст.53 МК України віднесена до додаткових документів, які подаються декларантом та його уповноваженою особою на письмову вимогу митного органу у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Більш того, митним органом в оскаржуваному рішенні не обґрунтовано яким чином відсутність копії митної декларації країни відправлення вплинуло на митну вартість товарів.
Таким чином, зауваження відповідача, зазначені в оскаржуваному рішенні, суд вважає необґрунтованими та такими, що жодним чином не впливають на можливість підтвердження задекларованої позивачем митної вартості товару.
Апеляційний суд зазначає, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Між тим суб`єкту владних повноважень не достатньо лише вказати на обставини, які викликали у нього сумніви, а необхідно пояснити їх зв`язок з наявністю обгрунтованих сумнівів в митній вартості товару. 
Водночас, відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/5791/17.
Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що рішення про коригування митної вартості товару від №UA500500/2025/000043/2 від 22.01.2025 прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що наведені доводи митного органу є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Тобто митним органом безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.
Окрім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відповідно до ч.3 ст.318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. 
Проте, приписи вказаної статті митним органом були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені ст.53 Митного кодексу України документи, а відповідач, в свою чергу, не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що апелянтом в доводах апеляційної скарги не було наведено буд-яких заперечень щодо правильності визначення суми витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді 1-ї інстанції, а тому апеляційний суд не надає оцінки рішенню суду 1-ї інстанції у цій частині.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький