ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 р. 	Справа № 440/1486/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2026, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/1486/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції   
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 24.10.2022, винесену державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 32108111, якою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 68619,97 грн.
17.02.2026 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду визнано неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
05.03.2026 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що він у позовній заяві виклав підстави, які вважає поважними і які перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду за оскарженням спірної постанови про стягнення з нього виконавчого збору та надав відповідні докази у їх обґрунтування, одначе, суд визнав ці доводи непереконливими та відмовив у прийнятті позовної заяви до розгляду. 
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 294 та частини 2 статті 312 КАС України розгляд апеляційної скарги проведено в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено такі обставини справи.
24 жовтня 2022 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 32108111 було винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 68 619,97 грн, і на виконання якої відкрито виконавче провадження № 71312543.
Вважаючи зазначену постанову про стягнення виконавчого збору незаконною позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 визнано неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
Копія ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 надіслана судом першої інстанції до електронного кабінету позивача та була доставлена до електронного кабінету Панченка О.Ю. 17.02.2026 о 19:21.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, копію ухвали від 17.02.2026 про залишення позову без руху була вручена позивачу 18.02.2026. Однак, у встановлений судом строк вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач не виконав, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду не подав.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно з частиною 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
За змістом пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З вищезазначеного вбачається, що у випадку подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, така позовна заява залишається без руху і позивачеві надається десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду. У разі ж коли особа не усунула зазначені недоліки така позовна заява повертається позивачу.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 визнано неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.
Зазначена ухвала суду першої інстанції надійшла до електронного кабінету позивача у підсистемі «Електронний суд» 17.02.2026 о 19:21.
За змістом пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до абзацу другого пункту 5 частини 6 статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Згідно з частиною 6 статті 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Отже, з вищезазначеного вбачається, що позивачу було вручено копію ухвали про залишення позовної заяви без руху 18.02.2026, строк на усунення недоліків почав спливати 19.02.2026 і закінчився 02.03.2026.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу було належним чином вручено копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, в якій чітко зазначено наслідки її невиконання.
Однак, своїм правом на подання відповідних доказів на усунення виявлених судом недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали від 17.02.2026 позивач не скористався, жодної відповіді (заяви, клопотання) або своєї незгоди із прийнятим судом процесуальним рішенням не висловив, тому суд першої інстанції цілком правомірно встановив факт неусунення позивачем недоліків позовної заяви і повернув позовну заяву ОСОБА_1 .
Суд, постановляючи, зокрема, ухвалу про залишення позову без руху, здійснює процесуальне «спілкування» із позивачем, як особою, яка пред`явила позов. За обставинами цієї справи, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду не давав цьому суду підстав для відкриття провадження у справі. Вказане зумовило постановлення окружним судом ухвали про залишення позовної заяви без руху. У разі незгоди позивача із такою ухвалою повністю чи частково, яку позивач у подальшому висловив у апеляційній скарзі, він міг викласти у заяві на етапі вирішення судом питання про відкриття провадження у справі й адресувати її суду першої інстанції. Проте, позивач фактично проігнорував це судове рішення. 
Жодних інших процесуальних наслідків, окрім повернення позовної заяви, після залишення її без руху і неусунення позивачем недоліків, Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.02.2026 у справі № 560/18125/24.
При цьому колегія суддів зауважує, що в силу положень КАС України повернення позовної заяви не перешкоджає позивачу повторно звернутися до суду з таким же позовом в порядку, визначеному законом.
Щодо посилання апелянта на те, що він у позовній заяві виклав підстави, які вважає поважними і які перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду за оскарженням спірної постанови про стягнення з нього виконавчого збору та надав відповідні докази у їх обґрунтування, колегія суддів зазначає, що підставою для повернення позову стало саме невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а не визнання неповажними зазначених позивачем причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Крім того, як було зазначено вище, вказані доводи позивач міг висловити суду першої інстанції після залишення позовної заяви без руху шляхом подання відповідної заяви, однак ОСОБА_1 жодним процесуальним чином не відреагував на постановлення судом ухвали про залишення його позовної заяви без руху.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.
Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а отже апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду – без змін, оскільки судом було правильно встановлено всі обставини справи, а ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 294, 308, 312, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року по справі № 440/1486/26 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   О.А. Спаскін