ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7447/25	
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп Д", м. Дніпро 
про стягнення 10 630 834,29грн 
Суддя Євстигнеєва Н.М.
Секретар судового засідання Большакова А.О.
Представники:

Від позивача: Овчарук О.О., адвокат, довіреність №154 від 30.12.2025 (в режимі відеоконференції) 
Від відповідача: не з`явився 
С У Т Ь С П О Р У :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп Д" заборгованість у розмірі 10 630 834,29грн, з яких:
- основний борг у розмірі 8 653 652,24грн;
- пеня у розмірі 1 456 579,39грн;
- 3 % річних у розмірі 184 810,59грн;
- інфляційні втрати у розмірі 335 792,07грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №9830-ТКЕ(24)-03 постачання природного газу від 02 вересня 2024 року в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 справу №904/7447/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.
Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.02.2026.
05 лютого 2026 року від відповідача до господарського суду надійшло клопотання, яким просить відкласти розгляд справи орієнтовно на 4 тижні, продовжити строк розгляду справи, необхідний для завершення переговорів та можливого укладення мирової угоди.
Ухвалою суду від 09.02.2026 продовжено строк підготовчого провадження по справі №904/7447/25 на тридцять днів до 06 квітня 2026 року включно, відкладено підготовче засідання у справі на 03.03.2026.
Ухвалою суду від 03.03.2026 закрито підготовче провадження у справі №904/7447/25, призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 26.03.2026.
25 березня 2026 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із веденням переговорів щодо врегулювання спору мирним шляхом.
Ухвалою суду від 26.03.2026 відкладено розгляд справи на 20.04.2026.
Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.
Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. 
Ухвалу суду від 05.01.2026 в електронному вигляді доставлено до електронного кабінету відповідача 05.01.2026 (о 17:03год), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 54).
Пунктом 2 частини шостої ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відтак, відповідач мав право подати відзив на позовну заяву не пізніше 21.01.2026. У встановлений законом та ухвалою суду строк відповідач відзиву на позов не надав. 
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 187 ГПК України).
Окрім того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини другої статті 2 ГПК України  превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.
У підготовчі засідання 09.02.2026, 03.03.2026 та судові засідання 26.03.2026, 20.04.2026 відповідач не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Ухвалу суду від 26.03.2026 в електронному вигляді доставлено до електронного кабінету відповідача 26.03.2026 (о 18:34год), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 114).
17 квітня 2026 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання сторонам додаткового часу для погодження умов мирової угоди, здійснення розрахунків та подання до суду належно оформленої мирової угоди.
У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість розгляду справи у відповідному судовому засіданні (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №910/6097/17).
Суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення даної справи, а тому підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Окрім того, нормами Господарського процесуального кодексу передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу, а також у процесі виконання рішення.
Таким чином, вирішення справи по суті у даному судовому засіданні не позбавить права учасників справи на укладення мирової угоди після ухвалення рішення в порядку статті 330 ГПК України.
Під час розгляду справи судом досліджені наявні в матеріалах справи докази.
У судовому засіданні 20.04.2026 проголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :
02 версеня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник, позивач), EIC-код 56Х930000010610Х та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп Д" (споживач, відповідач), EIC-код 56ХQ0001104GW002 укладено договір №9830-ТКЕ(24)-03 постачання природного газу (а.с. 17-24).
За умовами пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачу, який є виробником теплової енергії в розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з вересня 2024 року по 30 квітня 2025 року (включно), в кількості 336,80179 тис. куб. метрів (триста тридцять шість тисяч вісімсот один, 79куб. м), у тому числі по місяцях (далі також – розрахункові періоди) (п. 2.1 договору).
Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які зазначені в пункті 2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді (п. 2.2 договору).
Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, з урахуванням умов підпунктів 2.2.2 та 2.2.3 договору. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів. Режим використання природного газу протягом розрахункового періоду (в т.ч. добове використання) споживач визначає самостійно в залежності від своїх виробничих потреб (п. 2.4, 2.5 договору).
Постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача в момент передачі природного газу. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на газ (п. 3.1 договору).
Постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів (п. 3.2 договору).
Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.5 договору).
В пункті 4.1 договору зазначено, що ціна на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:
ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як обсяг І (фіксований) за 1 000 куб. м газу без ПДВ – 6 183,33грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ – 7 420,00грн;
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315грн, всього з ПДВ 163,89грн за 1000 куб.м.
Всього ціна газу для Обсягу І (фіксований) за 1 000куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7 583,89грн (п. 4.1.1 договору).
В пункті 4.1.3 договору зазначено, що ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як обсяг ІІІ (фіксований) за 1 000 куб. м газу без ПДВ – 13 658,42грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ – 16 390,00грн;
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576грн, крім того ПДВ 20% - 27,315грн, всього з ПДВ 163,89грн за 1000 куб.м.
Всього ціна газу для Обсягу ІІІ (фіксований) за 1000куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89грн.
У разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовлені потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін (п. 4.2 договору). 
Загальна фактична вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг на його транспортування (п. 4.3 договору).
За умовами пункту 5.1 договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:
70% вартості фактично переданого відповідно до акту / актів приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту / актів приймання-передачі природний газ - до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. 
У разі відсутності акту / актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього договору.
Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору (п. 5.4 договору).
Згідно пункту 6.2 договору споживач зобов`язаний прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором та використовувати його відповідно до умов цього договору. 
За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 7.1 договору).
У разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2 договору).
Даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) або з дати накладення уповноваженим представником однієї зі сторін останнього у часі кваліфікованого електронного підпису / удосконаленого електронного підпису (надалі – КЕП / УЕП), та діє до 30 квітня 2025 року включно, а в частині розрахунків – до повного виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.
Постачання природного газу згідно даного договору споживачу здійснюється з врахуванням умов пунктів 2.1, 3.3, 5.2 договору (п. 13.1 договору).
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього (електронними підписами, електронними печатками у сервісі Вчасно).
В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним у судовому порядку.
На виконання умов договору, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у період з вересня 2024 року до квітня 2025 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 9 653 652,24грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу:
від 30.09.2024 за вересень 2024 року, обсяг ІІІ 4,49322тис.куб.м. на суму 74 380,26грн (а.с. 25);
від 31.10.2024 за жовтень 2024 року, обсяг ІІІ 22,22015тис.куб.м. на суму 367 829,86грн (а.с. 27);
від 30.11.2024 за листопад 2024 року, обсяг ІІ 26,59315тис.куб.м. на суму 507 279,42грн (а.с. 29);
від 30.11.2024 за листопад 2024 року, обсяг ІІІ 49,00000тис.куб.м. на суму 811 140,47грн (а.с. 31);
від 31.12.2024 за грудень 2024 року, обсяг ІІ 24,71269тис.куб.м. на суму 479 081,57грн (а.с. 33);
від 31.12.2025 за грудень 2024 року, обсяг ІІІ 70,50000тис.куб.м. на суму 1 167 049,06грн (а.с. 105);
від 31.01.2025 за січень 2025 року, обсяг ІІ 27,76276тис.куб.м. на суму 609 958,62грн (а.с. 35);
від 31.01.2025 за січень 2025 року, обсяг ІІІ 74,28600тис.куб.м. на суму 1 266 769,18грн (а.с. 36);
від 28.02.2025 за лютий 2025 року, обсяг ІІ 31,28486тис.куб.м. на суму 705 038,12грн (а.с. 37);
від 28.02.2025 за лютий 2025 року, обсяг ІІІ 83,5000тис.куб.м. на суму 1 423 891,80грн (а.с. 38);
від 31.03.2025 за березень 2025 року, обсяг ІІ 46,55029тис.куб.м. на суму 1 090 897,13грн (а.с. 39);
від 31.03.2025 за березень 2025 року, обсяг ІІІ 32,80242тис.куб.м. на суму 559 366,43грн (а.с. 40);
від 30.04.2025 за квітень 2025 року, обсяг ІІ 27,23490тис.куб.м. на суму 590 970,32грн (а.с. 41).
Акти приймання-передачі природного газу містять посилання на договір №9830-ТКЕ(24)-03 від 02.09.2024 підписані сторонами та скріплені печатками підприємств (зокрема у сервісі Вчасно).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп Д" перерахувало на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 1 000 000,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями:
№5 від 25.04.2025 на суму 500 000,00грн;
№14 від 02.09.2025 на суму 500 000,00грн (а.с. 14).
Залишок несплаченої суми становить 8 653 652,24грн (9 653 652,24грн - 1 000 000,00грн).
В порушення вимог пункту 5.1 договору, оплату за переданий газ на суму 8 653 652,24грн відповідач не здійснив.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 8 653 652,24грн, пеню у розмірі 1 456 579,39грн, 3 % річних у розмірі 184 810,59грн, інфляційні втрати у розмірі 335 792,07грн, що і є причиною виникнення спору.
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
В пункті 5.1 договору сторони погодили, остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту / актів приймання-передачі природний газ - до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. 
Нормами статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 статті 254 ЦК України).
Водночас правила цієї статті не поширюються на договірні правовідносини сторін, коли ними у свободі договору (стаття 627 ЦК України) досягнуто домовленості про призначення кінцевої календарної дати виконання зобов`язання за договором, з огляду на норми частини першої статті 530 ЦК України, яка визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); статті 629 ЦК України, відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також принцип належного виконання зобов`язань, який полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 26.03.2025 у справі №905/821/24, 11.03.2024 у справі №922/1813/23 та від 16.05.2024 у справі №910/7012/23.
З огляду на положення спірного договору відповідач повинен був оплатити вартість поставленого газу, отриманого:
у вересні 2024 року не пізніше 15 листопада 2024 року (включно), прострочка виконання настає з 16.11.2024;
у жовтні 2024 року не пізніше 15 грудня 2024 року (включно), прострочка виконання настає з 16.12.2024;
у листопаді 2024 року не пізніше 15 січня 2025 року (включно), прострочка виконання настає з 16.01.2025;
у грудні 2024 року не пізніше 15 лютого 2025 року (включно), прострочка виконання настає з 16.02.2025;
у січні 2025 року не пізніше 15 березня 2025 року (включно), прострочка виконання настає з 16.03.2025;
у лютому 2025 року не пізніше 15 квітня 2025 року (включно), прострочка виконання настає з 16.04.2025;
у березні 2025 року не пізніше 15 травня 2025 року (включно), прострочка виконання настає з 16.05.2025;
у квітні 2025 року не пізніше 15 червня 2025 року (включно), прострочка виконання настає з 16.06.2025.
Між тим, в установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання з оплати вартості поставленої теплової енергії не виконав.
Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 8 653 652,24грн відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено. 
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 8 653 652,24грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).
Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 1 456 579,39грн за загальний період з 16.11.2024 до 25.11.2025 (а.с. 8-12).
Перевіркою наданого позивачем розрахунку пені встановлено, що пеня розрахована відповідно до умов п. 7.2 договору, не суперечить вимогам наведених вище положень діючого законодавства в частині її нарахування. Розрахунок є арифметично вірним.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зробила наступні висновки.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).
Суд звертає увагу, що розмір заявлених нарахувань (пені, відсотків річних, інфляційних втрат у загальному розмірі 1 977 182,05грн) складає 22,85% суми основного боргу. 
Враховуючи приписи статті 551 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% від розміру, яка підлягає до стягнення. 
Відтак, розмір пені, що підлягає до стягнення становить 728 289,70грн (1 456 579,39грн * 50%).
Враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає про неможливість зменшення розміру пені більше, ніж на 50%. Порушення строків оплати мало місце і відповідач не навів обґрунтування наявності обставин, які б суттєво перешкоджали здійснити своєчасну оплату (хоча б частково) у визначений договором строк. Умови договору, в тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі, і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суми боргу, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 184 810,59грн за період з 16.11.2024 до 25.11.2025 та втрати від інфляції за період з грудня 2024 року по жовтень 2025 року у розмірі 335 792,07грн (а.с. 8-12).
Господарським судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та втрат від інфляції та встановлено, що розрахунок є вірним.
Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає основний борг у розмірі 8 653 652,24грн, пеня у розмірі 728 289,70грн (з урахуванням зменшення на 50%), 3% річних у розмірі 184 810,59грн, інфляційні втрати у розмірі 335 792,07грн.
При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 127 570,01грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0000029885 від 24.12.2025. Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою (а.с. 45, 48).
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача у сумі 127 570,01грн.
При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп Д" про стягнення 10 630 834,29грн - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгруп Д" (ідентифікаційний код 37004608; вул. Михайла Грушевського, буд. 21, кв. 4, м. Дніпро, 49000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (ідентифікаційний код 42399676; вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116) основний борг за поставлений природний газ у розмірі 8 653 652,24грн (вісім мільйонів шістсот п`ятдесят три тисячі шістсот п`ятдесят дві гривні 24коп.), пеню у розмірі 728 289,70грн (сімсот двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят дев`ять гривень 70коп.), 3% річних у розмірі 184 810,59грн (сто вісімдесят чотири тисячі вісімсот десять гривень 59коп.), інфляційні втрати у розмірі 335 792,07грн (триста тридцять п`ять тисяч сімсот дев`яносто дві гривні 07коп.) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 127 570,01грн (сто двадцять сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень 01коп.), видати наказ.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено – 24.04.2026. 

Суддя Н.М. Євстигнеєва