ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/1990/26
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: з 03.11.1998 по 04.01.2000; з 13.12.2000 по 27.12.2000; з 25.04.2001 по 05.02.2002; з 27.05.2002 по 14.06.2002;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи: з 03.11.1998 по 04.01.2000; з 13.12.2000 по 27.12.2000; з 25.04.2001 по 05.02.2002; з 27.05.2002 по 14.06.2002 відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком № 1 виробництв, цехів, професій посад і показників на роботах з шкідливими та важкими умовами праці з дати звернення з 07.11.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 10.12.2025 № 41216-38931/Г-02/8-0600/25 ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні до пільгового страхового стажу періодів роботи з 03.11.1998 по 04.01.2000, з 13.12.2000 по 27.12.2000, з 25.04.2001 по 05.02.2002, з 27.05.2002 по 14.06.2002. Відмова мотивована відсутністю підтвердження посади атестацією робочих місць, що затверджується висновком Державної експертизи умов праці. ОСОБА_1 вказала, що з 23.10.1998 по 2020 працювала на роботах за Списком № 1, що не заперечується відповідачем. На підтвердження шкідливих умов праці у 2008 році додано постанову про застосування адміністративно-запобіжних заходів від 21.07.2008 № 254. Позивачка також посилалася на витяг з Реєстру застрахованих осіб форми ОК-5 від 25.11.2025 та вважала, що трудова книжка № НОМЕР_1 разом з іншими документами достатньо підтверджує право на зарахування спірних періодів до пільгового стажу. Відмова, на думку позивачки, порушує її конституційне право на соціальний захист. 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).
У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 21.02.2026, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 з 17.02.2005 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Станом на 07.11.2025 її страховий стаж становив 52 роки 13 днів, з них 12 років додатково зараховані за Списком № 1, розмір пенсії - 4979,01 грн. До Управління надійшло звернення ОСОБА_1 від 07.11.2025 (вх. № 34007/В-0600-25 від 02.10.2025), на яке надано роз`яснення листом від 10.12.2025 № 41216-38931/Г-02/8-0600/25. Відповідач вказав, що позивачка не подавала заяви встановленого зразка про перерахунок пенсії з оригіналами документів про стаж, а тому офіційної відмови у перерахунку не було. Згідно з Порядком № 383 та Порядком № 442, для зарахування періодів після 21.08.1992 до пільгового стажу необхідні результати атестації робочих місць. У матеріалах пенсійної справи такі документи за спірні періоди 2001-2002 років відсутні. Відповідач посилався на судову практику Верховного Суду та вважав, що спір щодо відмови у зарахуванні стажу відсутній, а дії Управління правомірні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 з 23.10.1998 по 2020 рік працювала на підприємстві, посади на якому віднесені до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці. З 17.02.2005 їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1. 
07.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з питанням щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 03.11.1998 по 04.01.2000, з 13.12.2000 по 27.12.2000, з 25.04.2001 по 05.02.2002, з 27.05.2002 по 14.06.2002. 
Листом від 10.12.2025 № 41216-38931/Г-02/8-0600/25 Управління повідомило позивачку про неможливість зарахування зазначених періодів до пільгового стажу через відсутність підтвердження атестацією робочих місць за спірні періоди. У матеріалах пенсійної справи наявні висновки атестації робочих місць за 2002, 2003, 2006, 2011 роки, однак за періоди 2001-2002 років результати атестації, які б підтверджували право на пільговий стаж саме за вказаними інтервалами, не подані. 
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Спірні правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Пунктом 2 Перехідних положень Закону № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Абзацом першим ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до п. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” (надалі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 “Про трудові книжки працівників” та прийнятою відповідно до зазначеної постанови Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці орган Пенсійного фонду вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Крім цього, Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Суд встановив, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , виданій 19.09.1974, за період з 05.01.2000 по 23.07.2012, в який входить оскаржуваний період, наявні записи щодо роботи позивача на посаді рентген-лаборанта поліклініки.
Дослідивши матеріали справи, суд вказує, що згідно з актом перевірки факту достовірності даних, у довідці про підтвердження наявного трудового стажу, необхідного для призначення пільгової пенсії № 61 від 20.04.2011, головним спеціалістом відділу пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в Богунському районі міста Житомира Житомирської області встановлено: при проведенні перевірки факту роботи по Списку № 1 ОСОБА_1 на посаді рентген-лаборанта, стаж роботи в період з 05.01.2000 по 28.02.2011 підтверджується. Згідно з висновком за результатами експертизи якості робочих місць в Житомирській ЦМЛ № 22 державної експертизи умов праці від 11.12.2006 № 10-288 підтверджено право на пільгову пенсію за списком № 1 рентген-лаборанту.
Щодо доводів відповідача, наведених у відзиві, що в трудовій книжці відсутня інформація про зайнятість протягом повного робочого дня в шкідливих та важких умовах праці.
Суд звертає увагу на акт перевірки достовірності видачі довідки для призначення пенсії № 25 від 13.05.2005, в якому зазначено, що головним спеціалістом по контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України проведено зустрічну перевірку для призначення пенсії гр. ОСОБА_1 . В акті встановлено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Центральній лікарні № 2 з 05.01.2000 по 23.07.2012. Тому доводи відповідача з цього приводу суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Суд зауважує, що виходячи з наведених вище положень, необхідною умовою для зарахування стажу роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах після 21.08.1992 є також проведення відповідної атестації робочого місця з метою підтвердження пільгового характеру виконуваної роботи за такою посадою.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якіснепроведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списків № 1 № 2, робоче місце за якою підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з якою особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчаснепроведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчаснепроведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
З огляду на викладене непроведення або несвоєчаснепроведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчаснепроведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Згідно з частиною 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас суд звертає увагу, що механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до останнього абзацу пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Відповідно до пункту 4.1 розділу І Порядку № 22-1, установлено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Згідно з пунктом 4.7. розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Отже, позивач в позовних вимогам просить зарахувати періоди роботи з 03.11.1998 по 04.01.2000, з 13.12.2000 по 27.12.2000, з 25.04.2001 по 05.02.2002, з 27.05.2002 по 14.06.2002, однак листом відповідача повідомлено, що до пільгового стажу роботи не зарахований лише період з 25.04.2001 по 05.02.2002 . 
Таким чином, дослідивши це питання вищевказаними висновками, суд встановив, що незарахований відповідачем період з 25.04.2001 по 05.02.2002 підлягає зарахуванню до пільгового страхового стажу за Списком № 1.
Разом із тим, як встановлено судом 07.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про зарахування до пільгового трудового стажу періодів роботи. 
Водночас пенсійний орган будь-якого рішення за наслідками розгляду цієї заяви (про перерахунок пенсії або про відмову у проведенні такого перерахунку) не приймав, розглянувши його згідно з Законом України "Про звернення громадян".
При цьому, зміст заяви позивачки від 07.11.2025 (вх. № 34007/В-0600-25) чітко свідчить про намір перерахунку пенсії з урахуванням пільгового стажу (практика КАС ВС у справі № 580/710/24 від 22.07.2025). Суд відхиляє доводи відповідача про те, що звернення позивача не було оформлене заявою визначеного зразка. Відповідно до принципу "належного врядування", державний орган не може посилатися на власні процедурні недоліки для обмеження права особи на соціальний захист. Отримавши заяву ОСОБА_1 від 07.11.2025, у якій чітко висловлено намір щодо зарахування пільгового стажу, пенсійний орган, у разі сумнівів щодо форми заяви, зобов`язаний був надати допомогу в її оформленні, а не обмежуватися наданням листа-роз`яснення.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за заявою позивача було зобов`язане прийняти рішення про перерахунок пенсії або відмову у такому перерахунку, однак цього не зробило.
Щодо інших спірних періодів, а саме з 03.11.1998 по 04.01.2000, з 13.12.2000 по 27.12.2000 та з 27.05.2002 по 14.06.2002, суд зазначає, що оскільки відповідач взагалі ухилився від прийняття юридично значущого рішення за наслідками розгляду заяви від 07.11.2025, правовий статус цих періодів також залишається невизначеним. Оскільки позивач працювала на тій самій посаді (рентген-лаборант), що входить до Списку № 1, відповідач при повторному розгляді заяви зобов`язаний надати правову оцінку кожному з цих періодів з урахуванням висновків суду про те, що відсутність атестації робочого місця з вини підприємства не є підставою для позбавлення особи права на пільговий стаж. Відповідач не заперечував зарахування цих періодів окремо, а лише загально посилався на відсутність атестації.
З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.11.2025 про перерахунок пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2025 про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ЄДРПОУ 13559341) задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.11.2025 про перерахунок пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2025 про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено:  23 березня 2026 р.

23.03.26