Справа № 627/842/24 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі 
головуючої Вовк Л. В.
з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,
учасники справи :
позивачка ОСОБА_1 ,
представник позивачки , адвокат Болоховцев Є.О., 
відповідачка ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно ,

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача .
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6323580500:01:001:0056 , площею 8,4400 га , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території В`язівського старостинського округу Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки з кадастровим номером 6323580500:01:001:0056 , площею 8,4400 га , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що знаходиться на території В`язівського старостинського округу Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, яка належала матері на праві приватної власності .  Єдиними спадкоємцями за законом після смерті матері є позивачка та її рідна сестра ОСОБА_2 . За домовленністю з сестрою ОСОБА_2 , земельна ділянка була отримана у спадщину саме ОСОБА_1 . Позивачка вступила у спадщину , оскільки проживала спільно з матір`ю на момент її смерті . Оформити спадкові права у нотаріуса позивачка не має можливості , оскільки правовостановлюючий документ на спадкове майно втрачено .Таким чином, відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно є перешкодою у здійсненні нотаріусом необхідних нотаріальних дій. Єдиним способом для позивачкаи захистити своє право та здійснити державну реєстрацію своїх прав на земельну ділянку, є звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері .
Відзив на позовну заяву відповідачка до суду не подала. 
Заяви , клопотання , інші процесуальні дії.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 02.08.2024 позовна заява прийнята до розгляду та провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження , підготовче засідання призначено на 11.09.2024.

Згідно ухвали Краснокутського районного суду Харківської області від 15.10.2024 по справі витребувані докази, а саме з Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області інформація щодо заведення спадкової справи після померлої ОСОБА_3 . 

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 15.10.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Згідно ухвали Краснокутського районного суду Харківської області від 26.02.2025 закрито підготовче провадження , призначена справа до судового розгляду по суті на 24.03.2025. 

16.12.2025 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов , просить задовольнити.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, про день та час слухання справи був повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації відповідачки, про що свідчать розписки про отримання судових повісток від 12.08.2024, 21.10.2024, 02.02.2025.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідачки, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив на позов , відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою представника позивачки вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Матеріалами справи встановлено , що ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.08.1968. ( з.с.а.с. 11)
ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 8, 44 га, кадастровий номер: 6323580500:01:001:0056 , цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території В`язівського старостинського округу Краснокутської селищної ради Богодухівського району (колишньої - В`язівської сільської ради Краснокутського району ) Харківської області , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV- ХР № 003607 , виданим В`язівською сільською радою від 20.03.2021 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 125. ( а.с. 10) 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла в с.В`язова Краснокутського району Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим В`язівською сільською радою Краснокутського району Харківської області від 22.08.2012. (а.с.16)
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку .
Із заявою про прийняття спадщини після її смерті до нотаріуса у визначений законом строк , спадкоємці не зверталися.
На виконання ухвали Краснокутського районного суду Харківської області від 15.10.2024 , нотаріусом надана інформаційна довідка зі Спадковго реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.10.2024 та інформаційна довідка зі Спадковго реєстру (заповіти / спадкові договори ) від 17.10.2024 , згідно яких після ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися , а також відсутня інформація у Спадковому реєстрі щодо заповіту та спадкового договору . ( а.с. 65,66,67).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 30.06.2024 , ОСОБА_3 на день смерті проживала разом зі свою дочкою ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 , яка за нею доглядала та вони вели спільне .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили , що ОСОБА_1 та її сестра проживали з матір`ю ОСОБА_3 на час її смерті, доглядали за нею та поховали матір.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України "Про нотаріат" при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалася на те, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно і ця обставина унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку.
У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц (провадження № 61-10174св19), зазначено, що визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 03 січня 2025 року у справі № 754/7860/22 (провадження № 61-13339св24).
Ефективним способом захисту прав спадкоємця, що прийняв спадщину, є вимога про визнання права власності на спадкове майно за відсутності правовстановлюючих документів на нього.
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 липня 2024 року в справі № 204/8935/22 (провадження № 61-7194св24), від 25 вересня 2024 року в справі № 707/2877/22 (провадження № 61-2621св24), від 03 січня 2025 року в справі № 754/7860/22 (провадження № 61-13339св24) та інших.  
Верховним Судом у постанові від 05.06.2019 по справі №554/3192/16-ц висловлена правова позиція про те, що при вирішенні справ про спадкування слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.
Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами та являє собою визначеною законодавством сукупністю функцій, притаманною юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.
Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 559/2667/13-ц (провадження № 61-1416св18) зазначив, що обґрунтованим є висновок, за яким свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тож якщо бракує умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.
Відповідності до глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом МЮ України 22.02.2012 №296/5, про відмову особі у вчиненні нотаріальних дій нотаріус виносить вмотивовану постанову, в якій зокрема, зазначається причина такої відмови з посиланням на чинне законодавство та порядок і строки оскарження відмови.
Положеннями глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1298 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19, від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц. 
Суд звертає увагу, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Позивачка не зверталася особисто до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини або з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку площею 8,4400 після померлої матері та нотаріусом не було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку.
За вказаних обставин звернення ОСОБА_1 з вимогою про визнання права власності на спадкове майно є передчасним.
Відповідь державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 23.01.2025 , ОСОБА_8 , яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадкових справ , в інтересах ОСОБА_1 по довіреністю , не свідчить про те, що нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії , а навпаки рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до нотаріуса особисто та надати всі необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину .
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст.76 ЦПК України)
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки позивачкою не надано доказів звернення до нотаріальної контори та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін : 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 . 

Суддя Л. В. Вовк