РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області 
в складі судді - Галінської В.В. 
при секретарі - Музичук В.В.
справа № 569/28308/25 
учасники справи:
позивач - ,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_2  до  ОСОБА_1  про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що вона ОСОБА_2 , з Відповідачем уклала шлюб у Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області 09 вересня 2005 року, актовий запис №30. Від шлюбу мають двох дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Одруження з Відповідачем виявилось невдалим. Останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вони разом як подружжя не здатні підтримувати нормальну моральну сімейну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові. Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя та побут, на даний час вони не підтримують подружні стосунки, не турбуються одне про одного та проживютьо окремо. Таке становище стало суперечити їхнім особистим інтересам. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. За наведених обставин вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно і існує лише формально, в подальшому збереження їхнього шлюбу неможливе і він підлягає розірванню судом. Оскільки вона наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що не є припустимим. Більш того, формальне існування шлюбу обмежує її особисту свободу та порушує особисті інтереси.
Примирення між ними не можливе. Відповідач фактично нехтує своїми батьківськими обов`язками. Він не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінносте, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для нормального розвитку в соціумі. Відповідач свідомо самоусунувся від виховання та утримання їхніх спільних дітей. В зв`язку з чим значне підвищення цін та продукти харчування, комунальні послуги, підвищення рівня прожиткового мінімуму негативно відбиваються на вихованні дітей. Таке ставлення батька відображається на психологічному та психічному стані дітей, завдає їм моральних страждань. Відповідач до цього часу не змінив свою поведінку та ставлення до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку – завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Така поведінка відповідача суперечить інтересам малолітніх дітей. Досягнути згоди щодо утримання дитини вони не можуть, оскільки відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку , не відвідує дітей, не цікавиться їх розвитком. Їхні з відповідачем спільні діти також потребують щоденного харчування, догляду (лікування, оздоровлення, засобів гігієни) та елементів одягу. Все вищезазначене вимагає значних щомісячних витрат. Їй самотужки дуже важко повністю утримувати дітей, забезпечувати їх всім необхідним, розвивати їх природні таланти та здібності, нормально піклуватись про їх фізичний та духовний розвиток. 
Просить шлюб розірвати та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину, разом 8000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. 
Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 09 вересня 2005 року, Городоцькою сільською радою Рівненського району, Рівненської області, сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 2005 року про що Городоцькою сільською радою Рівненського району, Рівненської області складено відповідний актовий запис № 30. 
Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 12 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №359 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що видане 12 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1851.
Згідно довідки від 27.04.2022 №14072 про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні встановлено, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, фактичні шлюбні відносини притаманні подружжю припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає примирення з відповідачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя н підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.
За таких обставин суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає про таке.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
З системного аналізу наведених норм слідує, що саме позивач, як особа, яка одержує аліменти на утримання дитини та разом з якою проживає дитина, має право визначати спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі чи в розмірі частки від доходу відповідача, які необхідні для гармонійного розвитку дитини.
Позивач обрала спосіб стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі і суд не вправі його змінювати.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
Ураховуючи те, що відповідач є батьком дітей, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, а також той факт, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надає, хоча зобов`язаний утримувати дітей до досягнення їх повноліття, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позовна вимога ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0095-3032-4994-5396 від 26.12.2025 за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 1 211 грн. 20 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі наведеного вище та керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, статтями 104, 105, 110, 112, 113, 114, 180-182, 191 СК України, нормами Конвенції про захист прав дитини, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 09 вересня 2005 року Городоцькою сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 30.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 грудня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Сторони у справі:
позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 

Повне судове рішення складене 05 березня 2026 року.

Суддя -