КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2026 року Київ справа №640/22643/21
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»
до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області
про визнання протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області звернулось до суду з вимогами:
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач порушив вимоги законодавства про рекламу, зокрема самовільно розмістив зовнішню рекламу та не надав на вимогу контролюючого органу інформацію про вартість її розповсюдження, чим порушив статті 16, 26 Закону України «Про рекламу». За результатами розгляду справи Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення від 27.04.2021 № 0110 про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. Вказане рішення було належним чином вручено відповідачу, однак ним не оскаржене та добровільно не виконане. Відповідно до вимог законодавства, у разі несплати штрафу у встановлений строк, така сума підлягає стягненню у судовому порядку. Оскільки відповідач штраф не сплатив, існують правові підстави для його примусового стягнення до державного бюджету, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Окружний адміністративний суд (суддя Григорович П.О.) ухвалою від 18.08.2021 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
ТОВ «Споживчий центр» у відзиві на позовну заяву у задоволенні позову просить відмовити, зазначаючи, що не є суб`єктом правопорушення у спірних правовідносинах, а тому накладення штрафу є безпідставним. Відповідач зазначає, що він фактично не розміщував рекламну конструкцію за адресою: м. Львів, пл. Князя Ярослава Осмомисла, 9, а отже був об`єктивно позбавлений можливості надати інформацію про вартість її розповсюдження. При цьому позивачем не встановлено, хто є власником відповідної рекламної конструкції, ким саме вона була розміщена та чи є відповідач рекламодавцем або розповсюджувачем реклами. Згідно із положеннями статті 27 Закону України «Про рекламу», відповідальність може наставати виключно для рекламодавця або розповсюджувача реклами, за умови доведення факту вчинення ними відповідних дій. Аналогічна правова позиція викладена у практиці Верховного Суду, відповідно до якої сам по собі факт наявності реклами не є достатнім для притягнення особи до відповідальності без встановлення її причетності до розміщення такої реклами. Водночас позивач не довів належними та допустимими доказами, що саме ТОВ «Споживчий центр» здійснило розміщення спірної реклами або є її розповсюджувачем. Таким чином, висновок про наявність підстав для притягнення відповідача до відповідальності є передчасним та необґрунтованим.
До суду надійшов зустрічний позов ТОВ «Споживчий центр», в якому останній просить суд:
1. визнати протиправними та скасувати рішення Головного Управління Держпродспоживслужби у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №0110 від 27.04.2021р.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішення про накладення штрафу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте без належного встановлення суб`єкта правопорушення та без достатніх доказів. ТОВ «Споживчий центр» не здійснював розміщення спірної рекламної конструкції, не є її власником, рекламодавцем чи розповсюджувачем, а відтак не є суб`єктом відповідальності у розумінні статті 27 Закону України «Про рекламу». Позивачем не встановлено особу, яка фактично розмістила рекламу, та не доведено причетність ТОВ «Споживчий центр» до вчинення порушення. Крім того, докази, покладені в основу рішення, є недопустимими, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, що позбавляє їх юридичної сили. З урахуванням того, що обов`язок доказування правомірності рішення покладається на суб`єкта владних повноважень, а таких доказів не надано, оскаржуване рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Окружний адміністративний суд (суддя Григорович П.О.) ухвалою від 08.09.2021 прийняв зустрічний позов, об`єднав в одне провадження вимоги за зустрічним позовом із первісним позовом, призначив підготовче засідання.
Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області у відзиві на зустрічний позов щодо задоволення такого заперечувало, зазначаючи, що підставою для розгляду справи стало подання Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради щодо самовільного розміщення зовнішньої реклами. На виконання вимог частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу» відповідач направив ТОВ «Споживчий центр» вимогу про надання документів та інформації, необхідної для здійснення державного контролю, зокрема щодо вартості розповсюдженої реклами. Незважаючи на отримання такої вимоги, товариство не надало запитуваної інформації та не забезпечило належної участі у розгляді справи, чим порушило вимоги статей 26, 27 Закону України «Про рекламу». Відтак, відповідно до ч. 6 ст. 27 цього Закону, неподання інформації є самостійною підставою для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу. Відповідач за зустрічним позовом наголошує, що предметом перевірки у даній справі є саме факт ненадання інформації на законну вимогу контролюючого органу, а не встановлення факту розміщення реклами чи належності рекламної конструкції. Отже, доводи позивача щодо відсутності доказів його причетності до розміщення реклами не впливають на правомірність застосованої санкції. З огляду на те, що позивач не виконав законну вимогу контролюючого органу, рішення про накладення штрафу від 27.04.2021 № 0110 є законним, обґрунтованим та таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.
30.09.2021 в судовому засіданні протокольною ухвалою постановлено відкласти розгляд справи у зв`язку із неявкою позивача. 
13.10.2021 Окружний адміністративний суд (суддя Григорович П.О.) ухвалою від 18.08.2021, у зв`язку із повторною неявкою позивача, який був належним чином повідомленим про дату час та місце проведення судового засідання, постановив залишити первісний позов без розгляду.
04.11.2021 протокольною ухвалою постановлено закрити підготовче провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті.
09.12.2021 Окружний адміністративний суд (суддя Григорович П.О.) протокольною ухвалою постановив розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення проводити в порядку письмового провадження.
Адміністративну справу № 640/22643/21 на виконання положень пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-ІХ надіслано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.
Наведена адміністративна справа, відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного суду № 456 – р/ка від 09.10.2025 та протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Сасу Є.В.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 14.11.2025 прийняв до провадження адміністративну справу №640/22643/21 в порядку письмового провадження.
Інших заяв по суті справи не надходило.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Листом №23/Р-3-1908 від 01.10.2020 Департаменту економічного розвитку Львівської області на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Львівській області подано інформацію про порушення ТОВ «Споживчий центр» Закону України «Про рекламу».
Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області на адресу ТОВ «Споживчий центр» скеровано вимогу, у відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» від 23.11.2020 № 07_4-12/7326 про надання належним чином завірених копій документів, що мають відношення до справи та письмових пояснень по факту вчинення порушення законодавства про рекламу. Повідомлено про розгляд справи щодо порушення Закону України «Про рекламу».
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» листом від 02.12.2020 надано пояснення, в яких зазначено, що фотознімок Департаменту економічного розвитку розміщений в поданні № 23/P-3-1908 від 01.10.2020р. не підтверджує право власності ТОВ «Споживчий центр» на зображену на ній конструкцію.
23.03.2021 головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол. № 0100 про порушення ТОВ «Споживчий центр» законодавства про рекламу, зокрема 4.1 ст. 16 Закону України «Про рекламу».
14.04.2021 Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення № 0112 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо ТОВ «Споживчий центр». За порушення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу», а саме: за неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами, рішенням Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 27.04.2021 року № 0110 на ТОВ «Споживчий центр» накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування
Засади рекламної діяльності в Україні, відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначає Закон України «Про рекламу».
Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про рекламу», реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.
Приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про рекламу» встановлено, що законодавство України про рекламу складається з цього Закону та інших нормативних актів, які регулюють відносини у сфері реклами.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
За вимогами пп.1 п.1 ст.26 Закону України "Про рекламу", контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами.
Відповідно до положення про Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області затвердженого наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 157 від 24.02.2020 «Про затвердження Положення про Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області» визначено, що Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області є територіальним органом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.
Згідно з вимогами ст. 26 Закону України "Про рекламу" Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу.
Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про рекламу" передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Згідно ч.5 ст.27 Закону України "Про рекламу", вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.
Відповідно до ч.6, 7 ст.27 Закону України "Про рекламу", за неподання або подання за відомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 передбачено, що цей Порядок регулює питання накладення уповноваженими особами штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав).
Пунктом 2 Порядку № 693 передбачено, що штрафи відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладаються у таких розмірах, зокрема, сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за неподання або подання свідомо неправдивої інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, її виготовлення та/або розповсюдження.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
Застосовуючи зазначені норми права до спірних правовідносин суд зазначає, що обов`язок, щодо надання витребуваних документів законодавець поклав на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами. Отже, здійснюючи розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, контролюючий орган має, зокрема встановити належного суб`єкта правопорушення, з метою уникнення покарання невинної особи.
Судом встановлено, що підставою для прийняття рішення № 0110 від 27.04.2021 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу (ненадання на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, документів, про вартість розповсюдження реклами), слугували протоколи засідання ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області про порушення законодавства про рекламу від 27.04.2021 № 0126. № 338, № 339, № 340 та № 341.
За змістом положень частини 2 статті 27 Закону України "Про рекламу" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:
1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;
2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;
3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що суб`єктом відповідальності за розповсюдження реклами може бути дві категорії осіб: розповсюджувачі реклами, винні у порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами; рекламодавці, винні у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в активних діях – розповсюдженні або розміщенні реклами. При цьому, для притягнення особи до відповідальності повинно бути доведено, що саме вона вчинила такі дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 826/14253/17.
Таким чином, для притягнення особи за порушення законодавства про рекламу необхідно встановити, хто саме розмістив рекламу (рекламну конструкцію), хто є її розповсюджувачем реклами, тобто, чи є ТОВ «Споживчий центр» розповсюджувачем реклами або рекламодавцем.
Щодо посилання відповідача, що предметом перевірки у даній справі є саме факт ненадання інформації на законну вимогу контролюючого органу, а не встановлення факту розміщення реклами чи належності рекламної конструкції, суд оцінює критично.
Посилання відповідача про те, що предметом перевірки є саме факт ненадання інформації, не спростовує необхідності встановлення конкретного суб`єкта, на якого покладається обов`язок надати таку інформацію.
ТОВ «Споживчий центр», на виконання вимоги Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області надало пояснення, якими зазначело, що фотознімок Департаменту економічного розвитку розміщений в поданні № 23/P-3-1908 від 01.10.2020р. не підтверджує право власності ТОВ «Споживчий центр» на зображену на ній конструкцію.
Суд звертає увагу, що належних доказів стосовно розміщення саме позивачем рекламних конструкцій за адресами: м. Львів, пл. Князя Ярослава Осмомисла, буд. 9, до суду не надано, з протоколу про порушення законодавства про рекламу не підтверджується розміщення реклами саме позивачем, поданим позивачем запереченням належної оцінки не надано.
Суд дійшов висновку, що у порушення вимог Порядку №693, посадові особи Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області при розгляді справи не перевірили порядок виготовлення і розповсюдження реклами. Висновок, викладений в оскаржуваному рішенні про порушення законодавства про рекламу, складений на підставі матеріалів, які ніяким чином не підтверджують причетність до виготовлення і розміщення цієї реклами позивача по справі.
Відтак, відповідач скористався не перевіреними, недостовірними та необ`єктивними відомостями при прийнятті оскаржуваного рішення та не встановив хто насправді є рекламодавцем, виробником та розповсюджувачем реклами на зазначеній адресі, суд вважає, що відсутні підстави для накладення на позивача штрафу за ненадання документів щодо вартості розповсюдження такої реклами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, отже останньому підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
1. Позовні вимоги – задовольнити. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області № 0110 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 27.04.2021.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А; код ЄДРПОУ 37356833) сплачений судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, вул. Д. Вітовського, буд. 18; код ЄДРПОУ 40349068).
4. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сас Є.В.