ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 р. 	Справа № 520/27639/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 року (ухвалене суддею Кухар М.Д.) в справі № 520/27639/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" згідно з протоколом комісії відповідача №53 від 02.09.2025 р.; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути повторно заяви від 16.08.2025 р., від 22.08.2025 р. ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням вимог чинного законодавства України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 р. залишено без задоволення адміністративний позов.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального, а саме: Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Позивач зазначає, що він є особою, яка на підставі п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, тому вважає протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Судовим розглядом встановлено, що згідно даних військово-облікового документу "Резерв+" станом на 15.08.2025 р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним, перебуває у розшуку ТЦК та СП за порушення військового обліку.
16.08.2025 р. позивачем на адресу відповідача було подано заяву, якою було повідомлено, що позивач є особою, яка на підставі п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Дана заява позивача відправлена засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення накладна №6906300186786, та отримана відповідачем 18.08.2025 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
На усний запит відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.08.2025 р. щодо підтвердження статусу інвалідності дружини ОСОБА_2 позивачем надіслано на адресу відповідача пояснення та нотаріально завірену заяву ОСОБА_2 від 22.08.2025 р. щодо її статусу інвалідності. Інвалідність дружини позивача встановлена 20.06.2024 р. згідно рішення МСЕК відповідно до довідки серії 12 ААГ №824642 (із зазначенням строку повторного огляду 26.05.2025 р.). 
Не отримавши відповідь протягом семиденного строку позивач 26.08.2025 р. на адресу відповідача направив заяву з проханням повідомити результати розгляду його попередньої заяви від 16.08.2025 р. щодо надання відстрочки, яка отримана відповідачем 28.08.2025 р.
15.09.2025 р. надіслано два повідомлення від відповідача, а саме від 26.08.2025 р. № 06/548 та від 08.09.2025 р. №06/577 за формою Додатка 7. 
В повідомленні 26.08.2025 р. № 06/548 відповідачем зазначено, що протоколом від 19.08.2025 р. № 49 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особовий період та повідомила, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: у дружини закінчився строк дії довідки МСЕК, для отримання відстрочки, необхідно надати оновлену довідку МСЕК дружини.
В повідомленні 08.09.2025 р. №06/577 відповідачем зазначено, що протоколом від 02.09.2025 р. №53 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особовий період та повідомила, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: надати оновлену довідку з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність противоправних дії відповідача у спірних правовідносинах, оскільки відповідачем розглянуто заяви позивача від 16.08.2025 р., від 22.08.2025 р., та ухвалено рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особовий період. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію" № 3543-XII від 21.10.1993 (в подальшому - Закон № 3543-XII, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 23 Закону №3543-XII визначені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у особи з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів. 
Згідно з ч. 7 ст. 23 Закону №3543-XII, перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. 
Частиною 8 статті 23 Закону № 3543-XII визначено, що порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України. 
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 560 (в подальшому - Порядок №560 в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин). 
Згідно з п. 56 Порядку № 560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. 
Відповідно до п. 57 Порядку №560, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації). 
Пунктом 59 Порядку № 560 визначено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. 
Згідно з п. 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. 
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів. 
Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявами від 16.08.2025 р. та від 22.08.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". 
26.08.2025 р. відповідачем повідомленням № 06/548 було проінформовано позивача, що протоколом від 19.08.2025 р. № 49 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особовий період та повідомила, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: у дружини закінчився строк дії довідки МСЕК, для отримання відстрочки, необхідно надати оновлену довідку МСЕК дружини.
Також, 08.09.2025 р. відповідачем повідомленням № 06/577 було проінформовано позивача, що протоколом від 02.09.2025 р. №53 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особовий період та повідомила, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: надати оновлену довідку з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Таким чином, відповідачем розглянуто заяви позивача та протоколами від 19.08.2025 р. № 49, від 02.09.2025 р. № 53 комісією ухвалено рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особовий період. Вищезазначені рішення позивачем не оскаржувалися і є чинними.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в межах спірних правовідносин відсутні протиправні дії відповідача, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяви позивача від 16.08.2025 р., від 22.08.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Суд апеляційної інстанції не приймає доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не досліджено рішення Харківського окружного адміністративного суду в справі №520/23648/25 від 19.11.2025 р. щодо протиправних дій відповідача стосовно не розгляду його заяв від 16.08.2025 р., від 22.08.2025 р. та не досліджено рішення Запорізького окружного адміністративного суду в справі №280/6500/25 від 03.10.2025 р. щодо наявності у дружини позивача інвалідності 3 групи внаслідок онкологічного захворювання, та зазначає наступне. 
Судовим розглядом встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 р. в справі №520/23648/25 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повідомлення ОСОБА_1 про прийняті комісією рішення за результатом розгляду заяв від 16.08.2025 р. та від 22.08.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з порушенням строку, встановленого Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. №560.
Оскільки в даній справі встановлено, що відповідачем розглянуті заяви позивача від 16.08.2025 р., від 22.08.2025 р., тому посилання на вказане судове рішення є необґрунтованим та судом апеляційної інстанції не приймається. 
Посилання на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.10.2025 р. в справі №280/6500/25, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.07.2025 р. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.07.2025 р., суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки з даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.02.2026 р. в справі №280/6500/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року в адміністративній справі №280/6500/25. Отже вказане рішення суду не набрало законної сили.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначені судові рішення не дають можливості зробити відповідний висновок, що ОСОБА_1 має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". 
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 р.; пу. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 р., п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 по справі № 520/27639/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.А. Спаскін