ЄУ № 712/473/26
Провадження №2-др/712/25/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року  м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси
у складі головуючого судді  Стеценко О.С.,
за участю секретаря судового засідання  Ігнатьєвої Е.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Літак» про припинення бездіяльності,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить:
- визнати протиправними дії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЖК «Літак», в особі голови правління Карачун Л., щодо ігнорування встановлення Державного Прапору на території ОСББ ЖК «Літак» за адресою: м. Черкаси, проспект Перемоги, 10, 
- зобов`язати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЖК «Літак», в особі голови правління Карачун Л., здійснити встановлення Державного Прапору України на території ОСББ ЖК «Літак» за адресою: м. Черкаси, проспект Перемоги, 10.
10 лютого 2026 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення у справі №712/473/26, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Літак» про припинення бездіяльності відмовлено.
20 лютого 2026 року відповідач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн.
У обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що представником відповідача в межах строків, визначених ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2026, подано відзив на позовну заяву, в якому вказувалося про судові витрати, які відповідач планує понести у справі (зазначено їх розмір), та ставилося питання про стягнення їх з позивача у разі відмови у задоволенні позовних вимог. 
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.02.2026 надійшло до електронного суду 16.02.2026. 
Між ОСББ «ЖК «Літак» та адвокатом Осадчим О.В. було укладено додаткову угоду №5 до Договору про надання правничої допомоги № 1/02/01/25 від 02.01.2025 щодо повного юридичного супроводу в Соснівському районному суді м. Черкаси справи №712/473/26 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Літак» про припинення бездіяльності. 
17.02.2026 сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до додаткової угоди №5 до Договору про надання правничої допомоги № 1/02/01/25 від 02.01.2025, згідно із яким адвокат відповідача у справі №712/473/26 виконав наступні роботи: ознайомився з позовною заявою та додатками до неї; склав і подав до суду відзив на позовну заяву у справі №712/473/26. 
Указані роботи узгоджуються з матеріалами справи, де міститься заява про вступ у справу як представника, відзив на позовну заяву. 
Загальна вартість робіт складає 4000 грн., які ОСББ “ЖК “Літак” оплатило у повному обсязі.

Позивач у відповіді на відзив заперечив проти задоволення заяви, зазначаючи таке.
Ненадання стороною справи копії чи оригіналу договору про надання правової допомоги позбавляє позивача як учасника справи встановити дійсний розмір та/або порядок обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру).
З урахуванням статті 137 ЦПК України, ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 202/3681/16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, та у зв`язку з наданням суду неправдивої інформації щодо суті справи та понесення витрат на отримання правничої допомоги, які суперечать та не відповідають витратам відповідно до складності справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг) у розумінні статті 137 ЦПК України, ст. 6 Конвенції “Про захист прав людини і основоположних свобод”, а також з врахуванням правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року по справі № 202/3681/16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, представник відповідача вважає, що позивач як учасник бойових дій - ветеран війни та особа з інвалідністю повинен сплати відповідачу витрати за правничу допомогу у немайновому спорі у розмірі 4000 гривень.
У заяві від 21.02.2026 позивач просив відмовити відповідачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що 10 лютого 2026 року суддею Соснівського районного суду м. Черкаси Стеценко О.С. було винесено рішення по справі № 712/476/26, у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Позовна заява не є майновим позовом до ОСББ «ЖК «Літак», справа на розгляді перебувала 24 дні.
Позивач зазначає, що ненадання стороною справи копії чи оригіналу договору про надання правової допомоги за № 1/02/01/25 від 02.01.2025 позбавляє його як учасника справи встановити дійсний розмір та/або порядок обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру), а також вказаний договір про надання правничої допомоги не відповідає термінам подання позовної заяви, яка датована 12.01.2026.

Відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.  У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ураховуючи, що справа розглядалась судом у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Судові витрати згідно зі ст. 133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання - передачі наданих послуг від 17.02.2026 та додаткова угода № 5 до договору про надання правничої допомоги від 02.02.2026.
25.02.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, до якої останній долучив договір № 1/02/01/25 про надання правової допомоги від 02.01.2025 та додаткову угоду № 4 від 02.01.2026 до указаного договору.
Згідно із указаними документами, між відповідачем та адвокатом Осадчим О.В. укладено договір № 1/02/01/25 про надання правової допомоги від 02.01.2025, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права та законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та домовленістю сторін, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необідні для виконання даного договору. Сума договору вказується у додатковій угоди до договору. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 02.01.2026. 
Згідно із п. 1 додаткової угоди № 4 від 02.01.2026 сторони продовжили строк дії договору до 02.01.2027.
Відповідно до додаткової угоди № 5 від 02.02.2026 адвокат надав відповідачу наступні послуги: проведення консультації, написання відзиву у справі № 712/473/26 та повний супровід справи у суді першої інстанції. Сума гонорару 4000 грн.
Як вбачається з акту приймання-передачі послуг від 17.02.2026, відповідачу з боку адвоката надані послуги, які складаються з ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї, складання і подання до суду відзиву. Сума гонорару становить 4000 грн.
Указані послуги сплачені 19.02.2026, що вбачається з виписки по рахунку АТ «Універсал Банк».
Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України».
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.
Проаналізувавши матеріали справи та обставини справи, суд приходить до висновку, що правнича допомога відповідачу з боку адвоката дійсно була надана.
Матеріалами заяви та цивільної справи підтверджено надання відповідачу адвокатом правничої допомоги у вигляді консультації, ознайомлення з матеріалами справи, підготовки відзиву. 
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням суду у задоволенні позовну відмовлено. 
Отже, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, вимога відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.
Щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд не погоджується з доводами позивача про те, що він є неспіврозмірним та необґрунтованим.
Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним зі складністю справи, тобто не має бути явно завищеним.
Дослідивши надані відповідачем документи, ураховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу в даному випадку є співмірним із виконаними адвокатом роботами (послугами), не є завищеним для даної категорії справ. 
Указана справа є нетиповою, представник відповідача ознайомлювався з матеріалами справи, надавав консультації своєму клієнтові, складав відзив на позов.
Доводи позивача про те, що указана справа є немайновим спором, що вона розглядалась нетривалий час, суд не приймає до уваги, оскільки сторони можуть користуватися послугами адвокатів у будь-якій справі та заявляти вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.
Суд зазначає, що справа розглянута у дотримання строків розгляду справи, передбачених ст. 210 ЦПК України.
Посилання на те, що позивач є інвалідом та учасником бойових дій, суд не приймає до уваги, оскільки наявність таких статусів не є підставою для звільнення від сплати витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, витрат на правничу допомогу. 
Тому, з огляду на обставини справи та на те, що справа є нетиповою, суд приходить до висновку про задоволення заяви відповідача про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги.
При цьому суд вважає за можливе зменшити розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу до 3000 грн. 
Суд також зазначає, що справа розглядалась в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, відповідач звернувся до суду з заявою про ухвалення рішення протягом п`яти днів з дня доставлення рішення суду до його електронного кабінету, а тому останнім не порушено вимоги ст. 141 ЦПК України.
Ураховуючи, що судом вирішувалось питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд клопотання позивача про виклик його в якості свідка не розглядає.
Керуючись ст.ст. 127, 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Літак» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Літак», ЄРДПОУ 45555326, витрати на правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн.

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК «Літак», проспект Перемоги, 10, м. Черкаси, ЄРДПОУ 45555326.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: О.С. Стеценко