ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

22 квітня 2026 року	Справа №160/31097/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу № 160/31097/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

28.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо визначення ОСОБА_1 як особи, якій не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, протиправними дії щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку, протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», протиправною бездіяльність щодо не здійснення запитів щодо розміру заробітної плати, що враховується для розрахунку розміру пенсії, щодо не врахування всього стажу зазначеного в трудовій книжці (служба в армії), протиправною бездіяльність щодо не виплати компенсації втрати частини доходу, протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з 20.02.2019 року в порядку передбаченому ст. 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням заробітної плати, що враховується для розрахунку розміру пенсії, врахувати весь стаж зазначений в трудовій книжці, виплатити з компенсацією втрати частини доходу з 20.02.2019 року по дату фактичної виплати 01.07.2020 року, з 01.11.2022 року по дату фактичної виплати пенсії на банківський рахунок та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач виїхав до Держави Ізраїль. Вказує, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок розміру пенсії в порядку передбаченому статтями 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням заробітної плати, що враховується для розрахунку розміру пенсії, врахуванням всього стажу зазначеного в трудовій книжці. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/31097/25. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
10.11.2025 року відповідачем отримано копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 року, однак у строки встановлені ухвалою суду відзиву на позовну заяву надано не було.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків НОМЕР_2 .
Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу, згідно трудової книжки, період проходження строкової служби, а розмір його пенсії з 20.02.2019 року не відповідає встановленому законодавством розміру пенсії відповідно до статей 27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 року у справі 160/12063/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 03.03.2023 року про поновлення виплати та перерахунок пенсії за віком, та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.06.2025 року представника позивача зокрема повідомлено, що на виконання рішення суду у справі 160/12063/23 виплату позивачу поновлено з 01.01.2023 року, в квітні 2025 року пенсія нарахована на визначений позивачем банківський рахунок, відкритий в банківській установі АТ «ОТП Банк», за заявою від 21.10.2022, яку було подано її представником 03.03.2023. Банківською установою АТ «ОТП Банк» в квітні 2025 року пенсійні кошти не були зараховані на банківський рахунок позивача у зв?язку з закриттям рахунку, тому з травня 2025 року виплату пенсії призупинено. Рішення суду у справі 160/12063/23 виконано в повному обсязі, відповідно до покладених зобов?язань. Інших зобов?язань щодо зарахування стажу, направлення запитів, нарахування та виплати компенсації рішення суду у справі 160/12063/23 не містить.
Позивач вважаючи протиправними дії щодо нарахування пенсії в значно меншому розмірі, без врахування до страхового стажу, згідно трудової книжки, періоду проходження строкової служби, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004 року.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлений порядок визначення розміру пенсії за віком.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П це розмір пенсії, у гривнях; Зп це заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс це коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Отже, з дня призначення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.
Отже, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.
Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.06.2025 року, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року по справі №160/4893/19 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з 20.02.2019 року.
Надалі, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 року у справі №160/12063/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву представника ОСОБА_1 від 03.03.2023 року про поновлення виплати та перерахунок пенсії за віком, та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
На виконання рішення суду у справі №160/12063/23 виплату позивачу поновлено з 01.01.2023 року, в квітні 2025 року пенсія нарахована на визначений позивачем банківський рахунок, відкритий в банківській установі АТ «ОТП Банк», за заявою від 21.10.2022, яку було подано її представником 03.03.2023.
При цьому відповідач зазначає, що рішення суду у справі №160/12063/23 виконано в повному обсязі, відповідно до покладених зобов?язань. Інших зобов?язань щодо зарахування стажу, направлення запитів, нарахування та виплати компенсації рішення суду у справі 160/12063/23 не містять.
Судом встановлено, що в протоколі перерахунку пенсії від 28.02.2025 року, у графі особливості, зазначено: «Не підлягають МП, призначено за рішенням суду в твердому розмірі – з 01.01.2023 року - довічно. Призначення за рішенням суду».
Суд звертає увагу, що рішення суду, зокрема у справі №160/12063/23 не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.
Водночас суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не містить застережень щодо встановлення фіксованого (твердого) розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України, а тому суд приходить до висновку про порушення відповідачем права позивача на належний розрахунок пенсії.
З моменту поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.
Крім того, Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, що також підтверджує безпідставність доводів представника відповідача про відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії.
Слід наголосити, що виконання вимог Закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.
Таким чином, при призначенні позивачу пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість: «Не підлягають МП, призначено за рішенням суду в твердому розмірі – з 01.01.2023 року - довічно. Призначення за рішенням суду», що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
За таких обставин, враховуючи, що при призначенні позивачу пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно порушено права на належний розрахунок пенсії, відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії починаючи з 20.02.2019 року без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків відповідно до статті 27 та статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент фактичної виплати та осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, чинним законодавством передбачено зарахування до страхового стажу перебування на військовій службі. 
Суд зазначає, що в трудовій книжці ОСОБА_1 від 13.09.1971 року наявні відомості про період проходження військової служби з 31.10.1973 року по 25.11.1975 року із посиланням на військовий квиток № НОМЕР_3 .
Водночас період перебування на військовій службі має підтверджуватись насамперед військовим квитком та/або довідками, виданими за місцем служби.
Проте позивачем до позовної заяви не долучено військового квитка або довідки, виданої за місцем служби, на підтвердження періоду проходження військової служби. 
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зарахування періоду військової служби до страхового стажу позивача.
Також суд звертає увагу позивача, що він має право на звернення до пенсійного органу з заявою про зарахування до його страхового стажу спірних періодів строкової військової служби незалежно від наявного рішення, та надання додаткових документів для його підтвердження.
Щодо не здійснення запитів щодо розміру заробітної плати, що враховується для розрахунку розміру пенсії.
Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 2.8 Порядку № 22-1 вбачається, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. 
У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року. 
При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати, зокрема довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вони не містять належних та допустимих доказів звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, до якої було б додано довідку про заробітну плату.
За таких обставин суд зазначає, що обов`язок органу Пенсійного фонду щодо витребування додаткових документів, направлення відповідних запитів до підприємств, установ чи організацій, а також перевірки достовірності поданих відомостей виникає виключно у разі подання особою документів для призначення чи перерахунку пенсії, які потребують такої перевірки.
Оскільки позивачем не доведено факту подання до відповідача заяви про перерахунок пенсії разом із відповідною довідкою про заробітну плату, у відповідача були відсутні правові підстави для вчинення дій щодо витребування підтверджуючих документів або проведення перевірок їх достовірності, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Щодо врахування всього стажу зазначеного в трудовій книжці.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
В даному випадку, позивачем було надано трудову книжку видану на ім`я ОСОБА_1 від 13.09.1971 року, в якій наявні записи про роботу позивача, записи у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками. 
Згідно розрахунку стажу (форми РС-право) до страхового стажу позивача зараховано 21 рік 10 місяців 25 днів.
З тексту позовної заяви та позовних вимог вбачається, що позивач не зазначає конкретного періоду роботи, який не зараховано до страхового стажу. Також позивачем не наведено обґрунтувань і не подано доказів того, що відповідачем не враховано весь стаж, зазначений у трудовій книжці.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено наявності порушень з боку відповідача в частині неврахування всього стажу, відображеного у трудовій книжці, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 20.02.2019 року з урахуванням автоматичних перерахунків відповідно до статті 27 та статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент фактичної виплати та осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі, з врахуванням заробітної плати, що враховується для розрахунку розміру пенсії, на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів, судом встановлено наступне.
Частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з частинами 1-2 статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.
Таким чином, у вказаній частині позов підлягає задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача провести виплату перерахованої пенсії позивачу з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та з урахуванням виплачених сум.
Приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн., що документально підтверджується квитанцією від 06.11.2025 року. 
Отже, судовий збір у розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250,262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії починаючи з 20.02.2019 року без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків відповідно до статті 27 та статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент фактичної виплати та осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 20.02.2019 року з урахуванням автоматичних перерахунків відповідно до статті 27 та статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на момент фактичної виплати та осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі, з врахуванням заробітної плати, що враховується для розрахунку розміру пенсії, на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська